УХВАЛА

16 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/1266/21
адміністративне провадження № К/9901/28901/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Галицької митниці Держмитслужби від 18 січня 2021 №32-дс про притягнення начальника відділу провадження в справах про порушення митних правил управління забезпечення протидії митним правопорушенням Галицької митниці Держмитслужби ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Галицької митниці Держмитслужби від 18   січня 2021 №32-дс щодо притягнення начальника відділу провадження в справах про порушення митних правил управління забезпечення протидії митним правопорушенням Галицької митниці Держмитслужби ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
01 серпня 2021 року Галицька митниця Держмитслужби повторно подала касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути оскаржені судові рішення на підставі пунктів 1,3 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати їх та відмовити в позові.
Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про притягнення посадової особи Держмитслужби до дисциплінарної відповідальності.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач працює на посаді, що у значенні Закону України "Про запобігання корупції" передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328  цього Кодексу підстави (підстав). 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив застосуванням судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобов`язань» від 17 грудня 2013 року №14 та відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 518  Митного кодексу України.
Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.
Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність справи та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
Проте, у касаційній скарзі Галицькою митницею Держмитслужби не зазначено норму права, яка застосована судом без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, а посилання заявника на постанову пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобов`язань» від 17 грудня 2013 року №14 відхиляються Верховним Судом, оскільки за правилами пункту 1 частини  четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного виключно у постанові Верховного Суду.
Суд також відхиляє посилання заявника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 518 Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки цією нормою урегульовані питання щодо права посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, доручити проведення процесуальних дій посадовій особі іншого органу. Водночас предметом спору у цій справі притягнення посадової особи Держмитслужби до дисциплінарної відповідальності і заявник не виклав положення статті 518 МК України у взаємозв`язку із обставинами справи. Крім того, касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій саме цієї норми, через що існує  необхідність висновку Верховного Суду щодо неї у цій справі.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства, з посиланням на винятковість справи, необхідність формування єдиної правозастосовчої практики та переоцінки доказів у справі, із зазначенням про неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України. Так, за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності постанови Верховного Суду у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для обґрунтування касаційної скарги, оскільки вимагає визначення норми права, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.
Лише загальні посилання на положення пунктів 1, 2 частини четвертої  статті 328 КАС України, за відсутності вмотивованих аргументів, не є підставою для відкриття касаційного провадження на підставі цієї норми. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.           
Суддя                                                                                                                           С.А. Уханенко