Ухвала
іменем України
 
13 липня 2021 року
м. Київ
справа № 209/1299/18
провадження № 51-3389ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого
2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Рух справи і зміст судових рішень
За вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71 КК шляхом часткового складання покарань, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 листопада 2017 року
та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 день.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 5 квітня 2021 року апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника залишив без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого
2020 року щодо ОСОБА_5 – без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 квітня 2021 року через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає їх незаконність чи необґрунтованість.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,
а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено
в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник, посилаючись на незаконність вироку суду першої інстанції, у касаційній скарзі
не навів обгрунтування того, у чому полягають порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону, як він мав зробити відповідно до ст. 412 КПК. Захисник взагалі не вказав, які положення кримінального процесуального закону порушив місцевий суд, не зазначив, як вони вплинули чи могли вплинути на законність, обгрунтованість та справедливість постановленого вироку, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування цього судового рішення касаційним судом відповідно до положень статей 22, 370, 371 КПК та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК і ст. 71 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків апеляційного суду, наведених в мотивувальній частині ухвали на спростування доводів апеляційної скарги захисника.
У порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги касаційної скарги захисника про скасування рішень місцевого й апеляційного судів з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції не узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, якими визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, усупереч ч. 5 ст. 427 КПК захисник не долучив до касаційної скарги копії вироку районного суду, який оскаржує.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого
2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 і встановити строк для усунення недоліків — десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3