ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10726/21                                       Прізвище судді (суддів) першої інстанції:                                                                                                                            Амельохін В.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом заяви представника Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» - Паламаренко Тетяни Іванівни про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу № 262 від 31.03.2021 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» (далі - позивач, заявник) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Державної служби геології та надр України від 31.03.2021р. №262 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007».
27 квітня 2021 року представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 31.03.2021р. №262 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007» до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року заяву Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» про забезпечення позову задоволено.
Зупинено дію наказу Державної служби геології та надр України від 31.03.2021 р. №262 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007» до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Ухвала набирає чинності з 28.04.2021 і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
З огляду на те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311, ч.2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
У відповідності до ст.308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви про забезпечення позову.
Приймаючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем подані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з урахуванням доцільності, з огляду на вимоги ст. 152 КАС України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, заява мотивована тим, що оскаржуваний наказ прийнято у зв`язку із надходженням подання Державної екологічної інспекції України від 10.03.2021 №2283/2.2/6-21, відповідно до п.п. 3 пункту 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (в редакції згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 124), та враховуючи пропозиції Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 25.03.2021 № 5-РГ/2021).
У той же час, як зазначає позивач, відповідно до приписів п. 10.15 Протоколу засідання робочої групи з питань надрокористування №5 - РГ/2021 від 25.03.2021, проведеного з приводу надходження подання Державної екологічної інспекції України від 10.03.2021 № 2283/2.2/6-21: «У травні 2019 року Державною екологічною інспекцією у Сумській області проведено планову перевірку ПАТ «Сумихімпром». Під час проведення перевірки виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства з підтримання належного стану навколишнього природного середовища під час користування надрами. У травні 2020 року Державною екологічною інспекцією у Сумській області проведено позапланову перевірку ПАТ «Сумихімпром». Під час проведення перевірки виявлені порушення вимог законодавства, а саме - не виконаний в установлений строк припис, виданий за результатами попередньої планової перевірки. УХВАЛИЛИ: рекомендувати Держгеонадрам врахувати пропозиції Робочої групи щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4682 від 18.12.2007, наданого ПАТ «Сумихімпром», та надання 30 календарних днів на усунення порушень у зв`язку з невиконанням в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища відповідно до підпункту 3 пункту 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 124).».
Згідно з положеннями п. 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Міндовкілля, Держпраці, МОЗ, Держекоінспекції, органів місцевого самоврядування, ДПС у разі: 3) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.
Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії.
У разі визнання за рішенням суду, що набрало законної сили, незаконним (безпідставним) зупинення дії та/або анулювання дозволу строк дії дозволу та відповідно строк користування надрами продовжується органом з питань надання дозволу на строк такого зупинення та/або анулювання. 
Тобто, виходячи із наведеного, як зазначає позивач, підставою для прийняття наказу від 31.03.2021 №262 було невиконання ПАТ «Сумихімпром» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, а саме припису Державної екологічної інспекції №158/06 від 08.05.2019.
В результаті проведення Державною екологічною інспекцією в Сумській області планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, проведеної на ПАТ «Сумихімпром» в період з 22.04.2019 по 07.05.2019, винесено припис №158/06 від 08.05.2019.
Позивач зазначає, що в приписі Державної екологічної інспекції в Сумській області №131/06 від 26.05.2020, єдиним порушенням, яке було наявне і в п. 2 приписі №158/06 від 08.05.2019, в п. 7 вказано - Забезпечити залучення спеціалізованої організації для визначення об`єму підземних вод, що піддаються впливу фільтраційних потоків шламонакопичувача ПАТ «Сумихімпром», в строк до 01.01.2021 року.
Крім того, як зазначає заявник, ПАТ «Сумихімпром» в 2019 та 2020 роках здійснювалось листування з низкою спеціалізованих організацій щодо їх залучення з метою визначення об`єму підземних вод, що піддаються впливу фільтраційних потоків шламонакопичувача ПАТ «Сумихімпром». 
Так, на виконання п. 7 припису №131/06 від 26.05.2020 (п. 2 припису №158/06 від 08.05.2019) ПАТ «Сумихімпром» уклало договір від 22.12.2020 №22/12-20 з ТОВ «Науково-виробниче підприємство Українські телекомунікаційні системи» про надання послуг з визначення об`єму (в метрах кубічних) підземних вод, що піддалися впливу фільтраційних потоків шламонакопичувача ПАТ «Сумихімпром» (звіт про укладення якого розміщено в системі електронних публічних закупівель ProZorro за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-28-002412-а).
Листом від 05.01.2021 №84-29 ПАТ «Сумихімпром» повідомлено ДЕІ в Сумській області про виконання п.7 припису №131/06 від 26.05.2020.  
Таким чином, як зазначає заявник, варто врахувати, що вказаним наказом ПАТ «Сумихімпром» надано 30 календарних днів на усунення порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проте як станом на дату засідання робочої групи з питань надрокористування, 25.03.2021, так і на момент прийняття оскаржуваного наказу усунено порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, в зв`язку із чим зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007 є на думку заявника протиправним.
Тому, на думку позивача є очевидні ознаки протиправності оскаржуваного наказу від 31.03.2021 №262.
При цьому, Державною екологічною інспекцією в Сумській області будь-якого іншого планового чи позапланового заходу здійснення державного нагляду (контролю) позивача з травня 2020 року, за результатами якого б відповідачем було складено інші приписи, чинні на момент прийняття спірного наказу № 262 - не проводилося. 
Крім того, ПАТ «Сумихімпром» звертає увагу суду, що внаслідок зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007, підприємство позбавлене можливості видобування питної води, що завдасть шкоди не лише інтересам підприємства, але й інтересам державних установ, господарських товариств та суб`єктам підприємницької діяльності, й іншим споживачам родовища «Бездрик».
Так, як зазначає заявник, ПАТ «Сумихімпром» надає, відповідно до укладених договорів послуги з передачі питної води на підставі договорів:
- з ФОП « ОСОБА_1 » (Договір №06/80 від 26.08.2020), відповідно до п. 1.3. Договору вода передається для потреб мешканців с. Бездрик;
- ТОВ «СУМСЬКИМ РЕГЕНЕРАТНИЙ ЗАВОД» (Договір №06/23 від 20.08.2018);
- ТОВ «ТАЛОХІМ» (Договір №06/54 від 24.12.2019);
- ТОВ «БВКК «Федорченко» (Договір №06/66 від 25.03.2020);
- ТОВ «Неохим В» (Договір №069/49 від 23.12.2019);
- ТОВ « Хімбуд-2» (Договір №06/83 від 24.12.2020);
- СВП «Нафтохіммонтаж» (Договір №06/67 від 26.03.2020);
- СОО ФСТ «Динамо» України - лижна база (Договір №06/04 від 01.03.2021);
- СОВ (філія) КФВтаС - лижна база (Договір №06/01 від 03.02.2021);
- ОКЗ CO ШВСМ - лижна база (Договір №06/3 від 22.02.2021);
- СумДУ - лижна база (Договір №25 від 16.02.2021);
- ТОВ «Імпульс» (Договір №06/62 від 29.01.2020);
- ТОВ «Керамейя» (Договір №06/81 від 29.09.2020);
- ТОВ «СУ «Хіммонтаж-14» (Договір №06/68 від 27.03.2020);
- AT «Сумиобленерго» - ЦРЕТУ (Договір №06/18/2602/2 від 26.02.2018);
- ТОВ «Акцент» (Договір №06/2091 від 01.07.2015);
- ПрАТ «Тепличний комбінат» (Договір №06/37 від 01.05.2019);
- ФОП ОСОБА_2 (Договір №06/72 від 28.05.2020);
- НМЦЦЗ та БЖД CO (Договір №06/02 від 03.02.2021);
- ФОП ОСОБА_3 (Договір №06/53 від 24.12.2019);
- ВП «Сумська дирекція залізничних перевезень» (Договір №П/ДН-3-20334/ню від 05.03.2020.
Як зазначає позивач, до ПАТ «Сумихімпром» звернувся сільський голова Бездрицької сільської ради, який в своєму листі №477/02-34 від 09.04.2021 повідомив, що припинення питного водопостачання в період пандемії коронавірусної хвороби може призвести до сплеску низки інфекційних захворювань, погіршення санітарно-епідеміологічної ситуації в регіоні, та призведе до соціально політичного напруження в громаді, що може потягнути за собою акції громадського протесту членів Бездрицької громади перед адміністрацією позивача та органами державної влади.
Позивач зазначає, що у випадку припинення водопостачання до ФОП ОСОБА_4 , останній буде позбавлений можливості надавати питну воду до села Бездрик Сумського району.
Заявник зазначає, що в селі Бездрик розташовано низку об`єктів соціально культурно значення, 2 дошкільних освітніх заклади ДНЗ «Веселка» та одна загальноосвітня школа I-III ступенів, під загрозою опиниться нормальне функціонування інших закладів розташованих на території громади.
Таким чином, як зазначає позивач, в разі незабезпечення позову, шляхом зупинення дії наказу №262 від 31.03.2021 цілий населений пункт село Бездрик Сумського району з населенням близько двох тисяч осіб залишиться без води.
Заявник зазначає, що у випадку відмови в забезпеченні даного позову, фактично буде зупинено роботу низки суб`єктів господарювання ТОВ «Керамейя», ВП «Сумська дирекція залізничних перевезень», ТОВ «БВКК «Федорченко», тобто без роботи залишаться працівники і даних підприємств, будуть порушені санітарно гігієнічні умови праці, вимоги введених карантинних обмежень, про що вказані особи повідомили ПАТ «Сумихімпром» відповідними листами доданими до даної заяви.
Також, позивач зазначає, що у разі неможливості забезпечення питною водою та водою для особистої гігієни працівників ПАТ «Сумихімпром», його робота стане неможливою, що призведе до зупинення виробничих процесів та фактично позбавить роботи близько 5 тисяч працівників. Підприємство не зможе виконувати взятих на себе зобов`язань не тільки щодо поставки води для потреб населення, державним установам та іншим споживачам, але й повністю паралізується виконання договірних зобов`язань з виробництва та поставки основної хімічної продукції ПАТ, що в результаті призведе до нарахування надмірних штрафних санкцій підприємству, що відноситься до державного сектору економіки, неможливості виплати заробітної плати близько п`яти тисячам працівників, неможливості розрахунків за спожитий природний газ та електроенергію, неможливості сплати податків до бюджету, тощо. 
До того ж, ПАТ «Сумихімпром» зазначає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, існує реальна загроза виникнення техногенної катастрофи та неможливість забезпечення позивача заходів протипожежної безпеки та заходів із забезпечення пожежогасіння у випадку виникнення надзвичайних ситуацій та пожежі, оскільки ПАТ «Сумихімпром» є об`єктом підвищеної небезпеки. В ПАТ «Сумихімпром» в 2020 році відповідно до вимог «Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №956 від 11.07.2002 проведено ідентифікацією об`єктів підвищеної небезпеки. За результатами ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки в ПАТ «Сумихімпром» ідентифіковано три об`єкти підвищеної небезпеки:
- об`єкт №1 (код об`єкта підвищеної небезпеки у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки 59.05766356.01.1), до складу якого входять: цех по виробництву складних мінеральних добрив (ЦСМД), цех по виробництву коагулянту (цех «Коагулянт»), цех по виробництву гранульованого суперфосфату (ЦГС), цех по виробництву екстракційної фосфорної кислоти (ЦФК), об`єднаний цех по виробництву двоокису титану (ОЦДТ), цех концентрації сірчаної кислоти (ЦКСК), склад паливо-мастильних матеріалів (ПММ) та паливо-заправний пункт (ПЗП) складського господарства (СГ), цех по виробництву сірчаної кислоти № 4 (СКЦ-4), цех по виробництву сірчаної кислоти № 5 (СКЦ-5), киснева станція ремонтно-механічного цеху (РМЦ);
- об`єкт № 2 (код об`єкта підвищеної небезпеки у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки 59.05766356.02.1), до складу якого входить: аміачне відділення цеху по виробництву складних мінеральних добрив;
- об`єкт № 3 (код об`єкта підвищеної небезпеки у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки 59.05766356.03.2), до складу якого входять: біологічні очисні споруди стічних комунальних (господарсько-побутових) вод цеху водопостачання та промислової каналізації (ЦВП та К).
Позивач вказує, що для забезпечення безпеки техногенного характеру та пожежної безпеки на даних об`єктах необхідно мати постійно справний водогін, що також передбачено КОДЕКСОМ ЦИВІЛЬНОГО ЗАХИСТУ УКРАЇНИ, стаття 20. Завдання і обов`язки суб`єктів господарювання: До завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: ... 22) утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням. А також додержання вимог Правил пожежної безпеки України, затверджених наказом МВС УКРАЇНИ №1417 від 30 грудня 2014 року, а саме: V. Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту. 2. Система протипожежного водопроводу... 2) пожежні гідранти та пожежні резервуари повинні бути справними і утримуватися таким чином, щоб забезпечити безперешкодний забір води пожежними автомобілями; 3) у разі відключення ділянок водопровідної мережі та гідрантів або зменшення тиску мережі нижче за потрібний необхідно сповіщати про це пожежно-рятувальні підрозділи.
Таким чином, на думку позивача невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених його прав та інтересів.
Також, як зазначає позивач, у разі зупинення діяльності ПАТ «Сумихімпром», останнє буде зобов`язане вчинити дії щодо консервації свердловин, а це у свою чергу, потребує значних коштів.
З метою недопущення завдання шкоди не лише інтересам підприємства, але й інтересам державних установ, господарських товариств, суб`єктам підприємницької діяльності та населенню с. Бездрик, які споживають воду з родовища «Бездрик», ПАТ «Сумихімпром» просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України «Про зупинення дії, анулювання спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007. 
Крім того, як зазначає заявник, ПАТ «Сумихімпром» здійснюється централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на території Сумської області у відповідності до ліцензії.
Позивача включено до Зведеного переліку суб`єктів природних монополій, станом на 28.02.2021, який ведеться Антимонопольним комітетом України та розміщений за посиланням https://amcu.gov.ua/storage/app/sites/l/uploaded-files/February2021.pdf.
Також, як зазначає позивач, його включено до Реєстру суб`єктів природних монополій у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, станом на 28.02.2021, який ведеться Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та розміщено за посиланням https://www.nerc.gov.ua/data/filearch/litsenziini_reestry/reestr_rnonopol_teplo-vodo.pdf.
Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про природні монополії» природна монополія - стан товарного ринку, при якому задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв`язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб`єктами природних монополій, не можуть бути замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у зв`язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари (послуги) (далі - товари).
Згідно з вимогами Правил охорони праці для виробництв основної хімічної промисловості, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 26.08.2010 №162: «Розділ VI. Вимоги безпеки до окремих виробництв основної хімічної промисловості, п. 1.13. У виробничих приміщеннях, де можливі запалення одягу або хімічні опіки (при викиді полум`я з печей, під час роботи з кислотами й лугами), має бути встановлено раковини, аварійні душові або ванни з водою. Аварійні душові, ванни та раковини підключають до питного водопроводу й установлюють у видимих легкодоступних місцях на відстані не більше ніж 25 м від можливих осередків ураження. Аварійні душові мають автоматично спрацьовувати в разі ступання працівника на площадку під душовим ріжком».
Таким чином, як зазначає позивач відсутність питної води є порушенням вище зазначених вимог, в разі настання нещасного випадку, коли працівник потрапить під дію агресивних речовин, відсутність питної води не дасть змогу вчасно надати йому допомогу, що призведе до травмування працівника.
Відповідно до Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників, затверджених Наказом МНС України від 25.01.2012 № 67, Розділ IV. Вимоги щодо облаштування невиробничих приміщень, п. 4.4. «Працівникам повинна бути надана у користування достатня кількість душових приміщень, кімнати для вмивання, якщо це необхідно, виходячи з характеру роботи або вимог гігієни, а також забезпечується належна кількість туалетів згідно з санітарно-гігієнічними нормами.
Для чоловіків і жінок необхідно передбачити окремі кімнати для вмивання та душові приміщення або роздільне користування ними.
Душові приміщення повинні мати достатні розміри, обігріватись, мати холодну і гарячу воду, щоб кожен працівник міг без труднощів помитись відповідно до вимог гігієни.
Якщо немає потреби в душах, повинна бути забезпечена достатня кількість належних пристосувань для вмивання проточною водою (за необхідності - теплою) поблизу від робочих місць і приміщень для переодягання».
Таким чином, як зазначає заявник у випадку продовження дії оскаржуваного наказу та не застосування заходів забезпечення позову, з метою дотримання вимог законодавства у сфері охорони праці, ПАТ «Сумихімпром» буде змушене зупинити власну виробничу діяльність, що серед іншого призведе також до ненадходження грошових коштів у вигляді податків та інших обов`язкових платежів до державного бюджету. 
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З положень даної статті вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.
Колегія суддів зауважує, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Крім того, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати те чи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом: 1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії; 2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; 3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків; 4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій; 5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення; 6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку); 7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»; 8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта; 9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта.
Отже, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Частиною 4 ст. 154 КАС України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Відповідно до ч. 6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їхнього відновлення необхідно буде докласти значних зусиль і витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
До того ж заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог і бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він уживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18. 
Окрім зазначеного вище, колегія суддів зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити реалізацію виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що представник позивача вказував на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу та вказує, що внаслідок зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007, підприємство позбавлене можливості видобування питної води, що завдасть шкоди не лише інтересам підприємства, але й інтересам державних установ, господарських товариств та суб`єктам підприємницької діяльності, й іншим споживачам родовища « Бездрик ».
Так, як зазначає заявник, ПАТ «Сумихімпром» надає, відповідно до укладених договорів послуги з передачі питної води.
Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаних з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Призначення обгрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його і отримати його перегляд вищою інстанцією (п.54 рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України»).
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що є достатньою підставою для забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150  Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд вірно звернув увагу, що спір між сторонами носить немайновий характер, а тому невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Колегія суддів акцентує увагу, що заходи забезпечення адміністративного позову, про які            просить заявник відповідають предмету позову та, у той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
При цьому, вжиття такого заходу, як зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 31.03.2021 р. №262 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007», направлено виключно на забезпечення збалансованості інтересів сторін у межах розгляду адміністративної справи.
Вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку є вимушеним заходом, оскільки, як зазначено вище, невжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних наслідків для позивача, для відновлення яких йому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. 
Окрім цього існують реальні загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до адміністративного суду.
Також суд вірно зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та є співмірним з негативними наслідками, які можуть настати у разі невжиття  таких заходів.
Окрім того судова колегія враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 травня 2021 року в справі №640/31875/20, а саме: «обставинами справи підтверджується, що незалежно від результатів вирішення спору по суті, вжиття заходів забезпечення позову ……… та убезпечення її від зупинення не взмозі завдати істотної шкоди, тоді як завершення прийняття наказу ……  завдає більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.»
На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з урахуванням доцільності, з огляду на вимоги ст. 152 КАС України, зупинення дії оскаржуваного наказу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, та з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, прийшов до висновку про достатність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та задоволення заяви шляхом зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 31.03.2021р. №262 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4682 від 18.12.2007» до набрання законної сили рішення у даній справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо забезпечення позову у справі узгоджуються з вимогами чинного законодавства, відповідають нормам процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
           
Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк           

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак,

                                                                                                    М.І. Кобаль