ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року 
м. Київ
справа №280/1067/19
адміністративне провадження № К/9901/3231/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №280/1067/19
за позовом судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Апеляційного суду Запорізької області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Прокопчук Т.С., суддів: Шлай А.В., Кругового О.О., 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. 13 березня 2019 року суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Апеляційного суду Запорізької області (далі також - відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі також - відповідач 2, ДСА України), у якому просив:
1.1. визнати протиправними дії Апеляційного суду Запорізької області щодо складання, а ДСА України щодо затвердження штатного розпису Апеляційного суду Запорізької області на 2019 рік в частині розрахунку посадового окладу судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1 в розмірі 76840 грн, без застосування регіонального коефіцієнту 1,2;
1.2. визнати протиправними дії Апеляційного суду Запорізької області в частині здійснення нарахування суддівської винагороди судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1 в розмірі 76840 грн, без застосування регіонального коефіцієнту 1,2 при обчисленні базового розміру його посадового окладу;
1.3. зобов`язати Апеляційний суд Запорізької області здійснити перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за лютий 2019 року, виходячи із розміру посадового окладу 92208 грн, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2, при обчисленні базового розміру його посадового окладу, здійснивши донарахування в розмірі 23052 грн його суддівської винагороди та сплатити суддівську винагороду після утримання податків і зборів. 
Установлені судами фактичні обставини справи
2. Постановою Верховної Ради України від 09 лютого 2006 року № 3433-ІV ОСОБА_1 обрано безстроково на посаду судді Апеляційного суду Запорізької області.
3. Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд.
4. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04 квітня 2018 року №209/ко-18 суддю Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 визнано таким, що відповідає займаній посаді.
5. Рішенням Вищої ради правосуддя від 21 серпня 2018 року №2681/0/15-18 внесено подання Президенту України про переведення на посади суддів Запорізького апеляційного суду суддів апеляційного суду Запорізької області, зокрема ОСОБА_1 .
6. Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 суддів Апеляційного суду Запорізької області в кількості 17 осіб було переведено на посади суддів Запорізького апеляційного суду. Проте, стосовно позивача цей Указ Президентом України не постановлявся. 
7. Починаючи з 05 жовтня 2018 року розпочав роботу Запорізький апеляційний суд.
8. Рішенням Вищої ради правосуддя від 02 липня 2019 року №1758/0/15-19 суддю Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 переведено до Запорізького апеляційного суду.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
9. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року на підставі приписів частини четвертої статті 78 КАС України закрито провадження у справі № 280/1067/19 в частині позовних вимог щодо:
9.1. визнання протиправними дій Апеляційного суду Запорізької області щодо складання, а ДСА України щодо затвердження штатного розпису Апеляційного суду Запорізької області на 2019 рік в частині розрахунку посадового окладу судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1 в розмірі 76840 грн, без застосування регіонального коефіцієнту 1,2;
9.2. визнання протиправними дій Апеляційного суду Запорізької області в частині здійснення нарахування суддівської винагороди судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1 в розмірі 76840 грн, без застосування регіонального коефіцієнту 1,2, при обчисленні базового розміру його посадового окладу.
10. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано Апеляційний суд Запорізької області здійснити перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за лютий 2019 року, виходячи із розміру посадового окладу 92208 грн, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2, при обчисленні базового розміру його посадового окладу, здійснивши донарахування в розмірі 23052 грн його суддівської винагороди та сплатити суддівську винагороду після утримання податків і зборів. Рішення в частині стягнення з Апеляційного суду Запорізької області на користь ОСОБА_1 донарахування в розмірі 23052 грн. до суддівської винагороди за один місяць, з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів, звернуто до негайного виконання. В іншій частині вимог відмовлено.
11. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини четвертої статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до базового розміру посадового окладу додатково застосовуються регіональні коефіцієнти, зокрема 1,2 - якщо суддя здійснює правосудця у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. При цьому, за висновком суду першої інстанції, регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою до нього. Оскільки позивач за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді, то він має право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених Законом №1402-VIII, а сам факт того, що позивача, з незалежних від нього причин, не було переведено до Запорізького апеляційного суду, не свідчить про те, що він позбавлений повноважень здійснювати правосуддя.
12. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Апеляційний суд Запорізької області та ДСА України оскаржили його в апеляційному порядку.
13. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року задоволено апеляційні скарги Апеляційного суду Запорізької області та ДСА України, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 280/1067/19 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 відмовлено.
14. Постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 16 квітня 2020 року скасовано постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм процесуального права щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги, ненадання йому часу для ознайомлення з доводами апеляційної скарги та для подання відзиву на скаргу, справу № 280/1067/19 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
15. За наслідками нового розгляду справи Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 22 грудня 2020 року задовольнив апеляційні скарги Апеляційного суду Запорізької області та ДСА України, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №280/1067/19 скасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 відмовив.
16. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції урахував, що Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі 280/602/19 зазначено про те, що регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою. Застосування регіонального коефіцієнту залежить від розташування суду, в якому суддя здійснює судочинство, тобто від кількості населення відповідного населеного пункту та факту здійснення суддею судочинства. Нарахування регіонального коефіцієнту судді, який не здійснює правосуддя, Законом №1402-VIII не передбачено. Відтак, оскільки після ліквідації Апеляційного суду Запорізької області та до переведення 02 липня 2019 року до Запорізького апеляційного суду, ОСОБА_1 не здійснював правосуддя, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для включення йому до посадового окладу в лютому 2019 року регіонального коефіцієнту 1,2.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
17. 28 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року і залишити в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року. 
18. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних з даною справою правовідносинах. Одночасно, скаржник, зазначає, що у випадку, якщо Верховний Суд дійде висновку, що спірні правовідносини є подібними до відносин, щодо яких Верховним Судом викладено висновок у постановах від 31 січня 2019 року у справі № 804/3609/18 та від 02 жовтня 2020 року у справі № 280/602/19, то підставою касаційного оскарження слід вважати вмотивоване обґрунтування скаржником необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаних постановах Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. 
18.1. Скаржник звертає увагу, що він є суддею, повноваження якого з березня 2006 року ніколи не припинялися. Із жовтня 2018 року він не здійснював правосуддя з незалежних від нього причин і ці причини не були зумовлені його поведінкою. При цьому, Конституційний Суд України в абзацах 8, 9 пункту 3.4 Рішення №11-р/2018 від 04 грудня 2018 року зазначив, що суддівська винагорода (складовою частиною якої є й регіональний коефіцієнт) не може залежати від здійснення чи нездійснення правосуддя суддею з незалежних від судді причин і не зумовлених його поведінкою. Крім того, в абзацах 17-20 пункту 3.3. зазначеного рішення Конституційного Суду України вказано на неприпустимість зменшення розміру посадового окладу судді (складовою частиною якого є регіональний коефіцієнт), оскільки це призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу на суддю.
18.2. Також, скаржник указує, що згідно із статтею 135 Закону № 1402-VIII єдиним наслідком нездійснення (за певних причин) повноважним суддею правосуддя є позбавлення судді права на отримання доплат до посадового руладу, але не незастосування регіонального коефіцієнту до його посадового окладу. Так, частина четверта статті 4 статті 135 Закону № 1402-VIII, на відміну від частини десятої цієї статті 135 Закону № 1402-VIII, не передбачає, що суддя, який не здійснює правосуддя не має права на застосовування регіонального коефіцієнту до базового розміру посадового окладу. Отже, на переконання скаржника, суд апеляційної інстанції застосував наслідки нездійснення суддею правосуддя, які не передбачені статтею 135 Закону № 1402-VIII.
19. 28 січня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.
20. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
21. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 28 серпня 2021 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в попередньому судовому засіданні відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 340 та статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Позиція інших учасників справи
22. 01 березня 2021 року від Апеляційного суду Запорізької області надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач 1 проти доводів та вимог такої заперечує та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
22.1. Зокрема, наполягає, що умовою нарахування регіонального коефіцієнту судді є фактичне здійснення правосудця, а позивач на час виникнення спірних правовідносин продовжував обіймати посаду судді Апеляційного суду Запорізької області, який з початком роботи Запорізького апеляційного суду припинив здійснювати правосуддя, відтак правові підстави для нарахування позивачу регіонального коефіцієнта до посадового окладу відсутні, оскільки Законом №1402-VIII нарахування регіонального коефіцієнту судді, який не здійснює правосуддя не передбачено.
22.2. Звертає увагу, що регіональний коефіцієнт не є обов`язковою складовою посадового окладу судді. За відсутності хоча б однієї з умов нарахування регіонального коефіцієнту (факт здійснення суддею правосуддя та кількість населення населеного пункту, в якому розташований суд), регіональний коефіцієнт до базового посадового окладу судді не застосовується. 
23. Від ДСА України відзив на касаційну скаргу не надходив, що відповідно до статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.
Нормативне регулювання
24. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
25. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26. Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.
27. Статтею статті 130 Конституції України визначено, що Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
28. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.
29. Статтею 1 Закону №1402-VIII судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур
30. За змістом частин другої, четвертої статті 26 Закону №1402-VIII апеляційними судами з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення є апеляційні суди, які утворюються в апеляційних округах. У складі апеляційного суду можуть утворюватися судові палати з розгляду окремих категорій справ.
31. Відповідно до частин першої, третьої статті 83 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.
32. Згідно з частинами першою, другою статті 135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
33. Частиною четвертою статті 135 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
34. Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу (частина десята статті 135 Закону № 1402-VІІІ).
35. Відповідно до частини шостої статті 147 Закону № 1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
36. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.
37. Згідно з пунктом 22 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). 
Позиція Верховного Суду
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
38. Оцінюючи за правилами статті 341 КАС України у межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, правильність застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин наведених положень у контексті встановлених у цій справі обставин, Верховний Суд виходить з такого.
39. Спір у цій справі виник з приводу наявності підстав для виплати позивачу у лютому 2019 року суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,2 до посадового окладу, як такому, що підтвердив за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідність займаній посаді, судді Апеляційного суду Запорізької області, що з початком роботи Запорізького апеляційного суду припинив здійснювати правосуддя.
40. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, виходить із такого. 
41. Частиною шостою статті 147 Закону № 1402-VIII визначено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
42. У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Запорізької області припинив здійснювати правосуддя.
43. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04 квітня 2018 №209/ко-18 суддю Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 визнано таким, що відповідає займаній посаді, а рішенням Вищої ради правосуддя від 21 серпня 2018 року за №2681/0/15-18 внесено подання Президенту України про переведення на посади суддів Запорізького апеляційного суду позивача та інших судців апеляційного суду Запорізької області. Однак, Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 було переведено на посади суддів Запорізького апеляційного суду суддів Апеляційного суду Запорізької області в кількості 17 осіб та не указано про переведення судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 на посаду судді Запорізького апеляційного суду.
44. Відтак після ліквідації Апеляційного суду Запорізької області та до переведення 02 липня 2019 року до Запорізького апеляційного суду, ОСОБА_1 не здійснював правосуддя. 
45. Питання наявності підстав для виплати суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту при обчисленні базового розміру посадового окладу судді, що пройшов успішно кваліфікаційне оцінювання, але непереведеного до іншого суду того самого рівня, у випадку ліквідації суду, в якому обіймає таку посаду вже досліджувалося Верховним Судом.
46. Так, у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 804/3609/18 Верховний Суд дійшов висновку, що за приписами статті 135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат. При цьому, посадовий оклад судді складається з базового розміру посадового окладу судді та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнту. Отже передбачений частиною четвертою статті 135 Закону № 1402-VІІІ регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою. Водночас застосування регіонального коефіцієнту залежить від розташування суду, в якому суддя здійснює судочинство, тобто від кількості населення відповідного населеного пункту та факту здійснення суддею судочинства.
47. У контексті спірних правовідносин у справі № 804/3609/18 Верховний Суд сформував правову позицію, яка полягає у тому, що нарахування регіонального коефіцієнту судді, який не має повноваження на здійснення правосуддя Законом №1402-VІІІ не передбачено.
48. Така правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 02 жовтня 2020 року у справі № 280/602/19 та від 21 квітня 2021 року у справі № 280/3954/19, у яких Верховний Суд дійшов висновку, що з дати припинення здійснення правосуддя суддею, регіональний коефіцієнт перестає виплачуватися, оскільки умовою його виплати є здійснення суддею правосуддя і підстав для відступу від таких висновків під час розгляду цієї справи колегія суддів не знаходить.
49. Таким чином, ураховуючи правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 804/3609/18, від 02 жовтня 2020 року у справі № 280/602/19 та від 21 квітня 2021 року у справі № 280/3954/19, з огляду на зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що оскільки після ліквідації Апеляційного суду Запорізької області та до переведення 02 липня 2019 року до Запорізького апеляційного суду, ОСОБА_1 не здійснював правосуддя, то відсутні підстави для включення йому регіонального коефіцієнту 1,2 до посадового окладу в лютому 2019 року.
50. Водночас у вимірі обставин цієї справи колегія суддів уважає за необхідне зауважити, що Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018, на яке покликається скаржник, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, за яким «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу», для цілей застосування окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, зі змінами, а саме:
- частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;
- частини восьмої статті 56, частин першої, другої статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;
- частини третьої статті 82, частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.
52. Конституційний Суд України зазначив, що юридичне регулювання, встановлене положенням частини десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII, яке поширюється на суддів, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їхньою поведінкою, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів. Отже положення частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192 для цілей застосування окремих положень Закону № 1402 суперечить частинам першій, другій статті 126 Конституції України.
53. Разом з тим, Рішенням Конституційного суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 не надано офіційного тлумачення норм Закону № 1402-VІІІ з приводу нарахування регіонального коефіцієнту до базового розміру посадового окладу судді у випадку не здійснення правосуддя.
54. На наведене також звертав увагу Верховний Суд у постановах від 02 жовтня 2020 року у справі № 280/602/19 та від 21 квітня 2021 року у справі № 280/3954/19.
55. Відтак, реагуючи на доводи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.
56. Верховний Суд зауважує, що КАС України не містить визначення терміну "подібні правовідносини". Водночас роз`яснення як слід розуміти цей термін вже надавалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 759/4892/16-а, від 21 грудня 2020 року у справі №640/2431/19, від 06 квітня 2021 року у справі №736/1260/16-а.
57. Так, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
58. Подібні правовідносини може означати як такі, що мають лише певні спільні риси, так і правовідносини, що є тотожними, тобто такими самими як інші. Подібність правовідносин визначається за їх елементами: суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин). Суб`єктний критерій не впливає на кваліфікацію певних правовідносин, як подібних.
59. При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
60. Тобто подібність правовідносин необхідно встановлювати одночасно за трьома критеріями: суб`єктним, об`єктним і, так би мовити, змістовним. Основним критерій, без якого неможливо встановити подібність правовідносин, є змістовний (права й обов`язки суб`єктів).
61. Колегія суддів звертає увагу, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №280/602/19 стосувалися питання застосування регіонального коефіцієнту до посадового окладу ОСОБА_1 у січні 2019 року при нарахуванні Апеляційним судом Запорізької області суддівської винагороди ОСОБА_1 як судді, що пройшов успішно кваліфікаційне оцінювання, але не переведений до іншого суду того самого рівня, у випадку ліквідації суду, в якому обіймає посаду.
62. Слід також звернути увагу, що у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №280/602/19 Верховний Суд враховав правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 804/3609/18. При цьому, у справі №804/3609/18, а також і у справі № 736/1260/16-а, позивачем є суддя, який: за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних суддів визнаний таким, що відповідає займаній посаді; станом на час виникнення спірних правовідносин не здійснює правосуддя; звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, які убачає у ненарахуванні та невиплаті суддівської винагороди у вигляді посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнту.
63. Отже, ураховуючи положення частини п`ятої статті 242 КАС України, вирішуючи по суті спір у цій справі, суди попередніх інстанцій повинні були ураховувати висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постановах від 31 січня 2019 року у справі № 804/3609/18 та від 02 жовтня 2020 року у справі №280/602/19.
64. З огляду на наведене, Верховний Суд уважає такими, що не знайшли підтвердження доводи касаційної скарги щодо відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.
65. Враховуючи викладене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, яке призвело до ухвалення незаконного рішення.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
66. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
67. Відповідно до частини першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
68. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що судом апеляційної інстанції ухвалено законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
69. Отже, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 280/1067/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк  В.М. Соколов