П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1586/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
08 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Іваненко Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
12 лютого 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.10.2020 №11 щодо відмови у призначенні пенсії за віком за нормами та у порядку встановленому Законом України “Про державну службу”; 
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 15.06.1982 по 17.08.1984 на посаді першого секретаря Дзержинського райкому ЛКСМ України, з 21.02.1985 по 22.05.1987 на посаді секретаря парткому колгоспу “Іскра”, з 25.05.1987 по 27.03.1990 - на посаді інструктора відділу пропаганди та агітації Любарського райкому Компартії України, призначити та здійснити нарахування й виплату з 23.10.2020 пенсію за віком за нормами Закону України “Про державну службу” у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії виплати зазначені у довідці від 01.10.2020 №22/10.01 -05/275, 22/10.01-03/274.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №11 від 26.10.2020 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 15.06.1982 по 17.08.1984, з 21.02.1985 по 22.05.1987 та з 25.05.1987 по 27.03.1990.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 23.10.2020 на пенсію за віком за нормами Закону України “Про державну службу” у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області від 01.10.2020 №22/10.01-05/275 та 22/10.01-03/274.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що до стажу державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом №889 може бути віднесено стаж роботи у партійних, профспілкових, комсомольських організаціях на виборчих посадах.
При цьому, суд першої інстанції не враховано, що будь-яких доказів обрання позивача на вказані посади чи належність цієї посади до виборних, матеріали справи не містять, а позивачем будь-яких доказів цьому надано не було.
Враховуючи вказане, на думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для зарахування до стажу роботи позивача спірних періодів та задоволення адміністративного позову.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм    матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду -  без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 14.01.2014 призначено пенсію по інвалідності відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон №1058-VI). З 20.06.2020 позивача переведено на пенсію за віком згідно Закону № 1058-VI.
23.10.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-УІІІ (а.с. 35).
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.10.2020 № 11 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України від 10.12.2015 № 889-УІІІ “Про державну службу” у зв`язку з тим, що стаж роботи на державній службі станом на 01.05.2016 складає 04 роки 06 місяців 19 днів (а.с. 36).
Позивач, не погоджуючись з рішенням пенсійного органу, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні періоди підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи, оскільки посада секретаря Дзержинського райкома ЛКСМ вважається виборною, а посади секретаря парткому колгоспу “Іскра”, інструктора відділу пропаганди та агітації Любарського райкому Компартії України вважаються відповідальними (прийняття здійснювалось колегіальним органом - бюро).
Отже, з врахуванням наявності у позивача трудового стажу на державній службі станом на 01.05.2016, який зараховано відповідачем - 04 роки 06 місяців 19 днів, а також стажу, який, як встановлено судом у цій справі, слід зарахувати до спеціального стажу позивача (більше 7 років), що загалом складає понад 10 років, та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший є протиправним.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до  статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 р., встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених  статтею 25 Закону України «Про державну службу»  та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до  статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII  (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 8 розділу  XI  Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ  стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим  Законом  обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно з частиною першою  статті 37 Закону №3723-XII  на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої  статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.
Абзацами 1, 2 та 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283  встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у  статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
У Додатку до вказаного Порядку наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.
Цим Переліком, серед іншого, передбачено Міністерства і відомства УРСР (включаючи головні  управління, управління,  що  відповідно  до затвердженої Урядом структури входили до центрального апарату цих міністерств і відомств), Місцеві органи державного управління міністерств  і  відомств УРСР та інших республік, а також СРСР, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.
Порядком обчислення стажу державної служби передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 №1049  (далі - Положення №1049).
Відповідно до пункту 3 Положення до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених  статті 118 Кодексу законів про працю України, зокрема в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних та відповідних посадах.
Відповідно до статті 118 КЗпП України  працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії  статті 6 Конституції  УРСР і внесення змін до  статті 7 Конституції  УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.
Отже, вищезазначеним законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних та комсомольських організаціях до стажу державного службовця особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 13 травня 2020 року у справі №2240/2515/18, від 15 січня 2020 року у справі № 334/4034/16-а(2-а/334/217/16), від 07 березня 2018 у справі №240/381/17 та від 07 лютого 2019 у справі №742/1718/17.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що до стажу державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом №889 може бути віднесено стаж роботи у партійних, профспілкових, комсомольських організаціях на виборчих посадах.
При цьому, на думку апелянта будь-яких доказів обрання позивача на вказані посади чи належність цієї посади до виборних, матеріали справи не містять, а позивачем будь-яких доказів цьому надано не було.
Визначаючись щодо вказаних доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з копії трудової книжки позивача, долученої до матеріалів справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 15.06.1982 ОСОБА_1 він обраний першим секретарем Дзержинського райкома ЛКСМ на підставі Протоколу пленуму № 3 від 15.06.1982 та звільнений з посади 17.08.1984. 
Тобто, враховуючи, що позивача обрано на вищевказану посаду, про що свідчить відповідний запис в трудовій книжці, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена посада секретарем Дзержинського райкома ЛКСМ вважається виборною, у зв`язку з чим період роботи ОСОБА_1  підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Також, записами трудової книжки позивача підтверджується, що ОСОБА_1 з 21.02.1985 по 22.05.1987 працював на посаді секретаря парткому колгоспу “Іскра” на підставі Постанови бюро РК КПУ від 22.03.1985.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі Порядок №239).
Пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.
Отже, період роботи позивача з 21.02.1985 по 22.05.1987 секретарем парткому колгоспу “Іскра” зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до записів трудової книжки позивача прийом та звільнення з посади інструктора відділу пропаганди та агітації Любарського райкому Компартії України відбувався відповідно до рішень бюро райкому партії, отже час роботи позивача з  25.05.1987 по 27.03.1990 інструктором райкому партії підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Правова позиція у спірних правовідносинах узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 07.03.2018 у справі №240/381/17 та від 07.02.2019 у справі №742/1718/17.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги наявність у трудовій книжці позивача усіх необхідних записів на підтвердження наявного у нього стажу роботи на посадах, період роботи на яких зараховується до стажу державної служби, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови позивачу в переведенні з одного виду пенсії на інший, а саме, в переведенні з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправними. 
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,  316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Іваненко Т.В.