СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р.                                                                       Справа № 905/1601/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Пуль О.А. 
за участі секретаря судового засідання Гончарова О.В., 
від позивача - Буніна Ю.Г.,  довіреність від 28.12.20 №   2377   
від відповідача-не з`явився;
від третьої особи - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1867 Д/2) на додаткове рішення  господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі № 905/1601/19 
за  позовом   Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Маріупольської філіїДержавного підприємства "Адміністрація морських портів України" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг", м. Маріуполь Донецької області 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -ARAGORN SHIPPING CORPORATION (Trust company complex, Ajeltake island MH 96960, Majuro Marshall Ilands) 

про  стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство “Адміністрація морських портів України” ,в особі Маріупольської філії державного Підприємства “Адміністрація морських портів України”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест-Шіппінг” про стягнення заборгованості у сумі 5 782,72 дол. США, що становить 151 507,26 грн., за рахунком № 563-В.     
Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.08.2019 у справі 905/991/19 позовні вимоги на підставі частини 6 ст.173 Господарського процесуального кодексу України роз`єднано, сформовано п`ять окремих судових справ. Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, хоча і пов`язані між одними, і тими ж суб`єктами, але за своєю суттю випливають із самостійних зобов`язань, які виникають з обставин, учасниками яких є різні судновласники-нерезиденти, та зазначені обставини між собою жодним чином не пов`язані.        Дана ухвала є чинною та не оскаржувалась сторонами.                                     
Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.09.2019 позовні вимоги  про стягнення заборгованості за рахунком  № 563-В у сумі 5 782,72 дол. США, що становить 151 507,26 грн. виділено у самостійне провадження з наступним присвоєнням цим вимогам окремого номеру справи №905/1601/19, прийнято до розгляду виділені у самостійне провадження позовні вимоги, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання.
 Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.10.2019 залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача RAGORN SHIPPING CORPORATION (Trust company complex, Ajeltake island MH 96960, Majuro Marshall Ilands).Зобов`язано відповідача у строк до 4 листопада 2019 року здійснити переклад даної ухвали, додатків до неї, позовної заяви з усіма додатками до неї, пов`язаними з рахунком № 563-В, відзиву на позовну заяву із додатками до нього, відповіді на відзив із додатками до нього та надати суду у трьох екземплярах належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів зазначених документів на англійську мову для забезпечення вручення зазначених документів третій особі.Для виконання вимог п. 2 ухвали суд направив відповідачеві копії документів, які підлягають перекладу. Ухвалено направити ухвалу з додатками до неї та три належним чином оформлені переклади ухвали з додатками до неї та документів, зазначених у п. 2 ухвали, на адресу територіального управління юстиції Донецької області (вул. Ярослава Мудрого, 39/3, м. Краматорськ, Донецька область, 84301) для подальшого їх скерування до Міністерства юстиції України з метою направлення документів на адресу третьої особи дипломатичними каналами. Запропоновано RAGORN SHIPPING CORPORATION письмово викласти позицію стосовно позовних вимог (з умовою супроводження належним чином засвідченим перекладом українською мовою) із підтвердженням повноважень особи, за підписом якої буде викладена позиція. Встановлено строк для реалізації зазначеного права до 31.01.2020. 
         Рішенням господарського суду Донецької області  від 26.04.2021 року у справі №  905/1601/19 в задоволенні позовних вимог ДП “Адміністрація морських портів України”  відмовлено.      
    06.05.2021р від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест – Шіппінг”  надійшла заява про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення.
В якості обґрунтування вимог відповідачем до матеріалів справи надано договір №МШ АО 01 від 16.03.2018р про надання юридичних послуг (правової допомоги),  копії Додаткових Угод №2 від 14.06.2019р, №5 від 12.09.2019р. №7 від 31.10.2019р, №8 від 30.12.2020р, копія  акту приймання – передачі наданих послуг №2 від 09 березня 2021р переданих за Додатковим угодами  №2 та №5, копія розрахунку винагороди приймання – передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг, копія рахунку на оплату №101 від 09.03.2021р в підтвердження сплати юридичних послуг за договором у розмірі 5436,07грн та 3004,56грн витрат, пов`язаних із нотаріальним перекладом судових документів.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.05.2021у справі №  905/1601/19 вказана заява призначена до розгляду у судовому засіданні на 17.05.2021, явка сторін у судове засідання визнана необов`язковою.
        Додатковим рішенням  господарського суду Донецької області  від 26.04.2021 року у справі №  905/1601/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест - Шіппінг”про розподіл судових витрат  задоволено. Стягнуто з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест-Шіппінг” витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5436,07 грн., витрати по нотаріальному перекладу судових документів у сумі 3004,56грн.
Господарський суд, дослідивши умови договору щодо встановлення порядку обчислення винагороди адвоката за представництво інтересів відповідача у справі №905/1601/19, розрахунок розміру винагороди, здійснений сторонами в акті приймання-передачі від 09.03.2021, та, надавши оцінку заявленим до стягнення витратам на правничу допомогу у розмірі 5436,07грн, частина витрат за жовтень 2020 року), з урахуванням складності справи, відповідності заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, витраченого часу на надання таких послуг, виходячи з принципів співмірності, розумності та обґрунтованості, дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 5436,07 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що додаткове рішення є необґрунтованим, господарський суд не у повному обсязі дослідив матеріали справи та не здійснив їх належну оцінку. Позивач зазначає, що на підтвердження понесених витрат відповідачем надані копії документів: договору про надання юридичних послуг, додаткові угоди до договору, акт приймання-передачі наданих послуг за додатковими угодами, розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг, рахунок на оплату №101 від 09.03.2021 на суму  5436,07 грн, будь-яких інших документів, що мають підтверджувати надання послуг правової допомоги до заяви, надано не було. Оцінивши зміст розрахунку відповідно до матеріалів справи, витраченого часу відповідачем на надання послуг адвокатом, позивач не погоджується з розміром пред`явлених вимог, оскільки у ході судового розгляду пред`явлених первісних вимог, суд роз`єднав вимоги у справі №905/991/19 на самостійні п`ять позовних проваджень між позивачем та відповідачем, аналогічних за своєю суттю, обставинами та позицією сторін. Вважає, що різниця полягає лише в залучених до участі у судовому процесі третіх особах судновласниках-нерезидентах, тобто усі документи, що надавалися сторонами у цих справах, є ідентичними. Однак суд першої інстанції не надав оцінку вищевказаним доводам позивача. На думку позивача, витрачений час на надання представником відповідача послуг не відповідає дійсності. Крім того, складання додаткових пояснень, на що представником відповідача витрачено 2 години, є переписаним текстом постанов Верховного Суду за аналогічними судовими справами, жодного власного аналізу представник відповідача у додаткових поясненнях не робив, та надав роздруківки постанов з Єдиного державного реєстру судових рішень, що не вимагало значного обсягу технічних робіт та юридичних знань. Також позивач вважає, що заявлена відповідачем вартість за участь адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції є неприйнятно завищеною, а судом першої інстанції не проаналізовано поняття “судодень”, зазначеного у розрахунку відповідача як складову наданих послуг. Щодо стягнення з позивача суми гонорару за складність справи, на думку позивача, про таку складову послуги взагалі не може йти мова, оскільки позиція представника відповідача цілком базується на правовій позиції Верховного Суду. Також судом першої інстанції при розгляді та наданні оцінки розрахунку не ураховано те, що послуга з правової допомоги: “усна консультація клієнта”, “узгодження правової позиції” протягом однієї години по одній справі по факту заявлена по п`яти справам з одного того ж предмета спору. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача (вх.№1867Д/2) на додаткове рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/1601/19. Призначено апеляційну скаргу до розгляду на 16.08.2021 о 14:15 годині. Встановлено відповідачу та третій особі строк до 03.08.2021 для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання всім учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 13.08.2021 для подання заяв, клопотань, тощо. Ухвалено, що усі заяви, клопотання і заперечення подаються тільки в письмовій формі.
13.07.2021 від відповідача електронною поштою до суду надійшов відзив (вх.№8033) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що посилання позивача і порівняння з іншими аналогічними справами не стосується даної справи. Обсяг і розмір послуг підтверджені первинними доказами у справі. Твердження позивача про не здійснення відповідачем системного аналізу судової практики з подібних правовідносин спростовується фактичним наданням відповідачем роздруківок постанов Верховного Суду з Єдиного державного реєстру судових рішень. Також зазначає, що вартість витрат на правову допомогу за участь у судовому засіданні є фіксованою та не залежить від його тривалості. Позивачем не доведено, що розрахунок відповідача не узгоджується з критеріями, визначеними ст.126 Господарського процесуального кодексу України, тоді як обов`язок такого доведення згідно з частиною 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку покладено саме на позивача.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 заяву позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 16.08.2021 у справі №905/1601/19 задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021 у справі №905/1601/19 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Тарасової І.В.,  судді Білоусової Я.О., судді Пуль О.А.
У судовому засіданні 16.08.2021, яке проходило у режимі відеоконференції, представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема, копію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відповідач отримав 06.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.74, том 3). Копія ухвали суду від 29.06.2021, направлена на адресу, яка  третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:  АRAGORN SHIPPING CORPORATION (Trust company complex, Ajeltake island MH 96960, Majuro Marshall Ilands)    повернулась до суду. 
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Відповідач у своїй заяві просив господарський суд вирішити питання про розподіл судових витрат у справі №905/1601/19, а саме: прийняти додаткове рішення про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест – Шіппінг” 5436,07 грн витрат на професійну правову допомогу та 3004,56 грн витрат, пов`язаних із нотаріальним перекладом судових документів.
Апелянт оскаржує додаткове рішення у частині задоволення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5436,07 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю “Метінвест – Шіппінг” на виконання приписів ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом із відзивом надало до господарського суду попередній розрахунок витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Сума за розрахунком складає 27582,03 грн.(т. 1 а.с. 47).
16.03.2018 між Адвокатським об`єднанням “Всеукраїнська адвокатська допомога”  (адвокатське об`єднання)  та Товариством з обмеженою відповідальністю “Метінвест – Шіппінг” (клієнт) укладено договір №МШ АО 01 про надання юридичних послуг (правової допомоги), за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі  господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором. 
Згідно з пунктом 2.1 договору для виконання покладених клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань клієнт надає адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються Адвокатським об`єднанням виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками адвокатського об`єднання.  
Відповідно до пункту 5.2 клієнт відшкодовує витрати адвокатського об`єднання, понесені у зв`язку з виконанням покладених клієнтом завдань, вартість яких попередньо узгоджена із клієнтом.
Оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку на підставі актів надання послуг (актів прийому – передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядках та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням, який оформлюється станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором (пункт 5.3 договору). 
Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018.
Договір підписаний сторонами та має печатки сторін.
Додатковою угодою №2 від 14.06.2019 сторони договору внесли зміни до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №МШ АО 01 від 16.03.2018, зокрема, визначили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі про стягнення з клієнта на користь Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” заборгованості за договором №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 у розмірі 60377,98 дол.США (1581903,08 грн – за курсом НБУ на день складання позову), судова справа №905/991/19 та узгодили вартість послуг; порядок оплати гонорару, зокрема, оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування клієнтом грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату гонорару, також погодили порядок приймання - передачі наданих юридичних послуг (правової допомоги).
12.09.2019 між Адвокатським об`єднанням “Всеукраїнська адвокатська допомога”  та відповідачем укладено додаткову угоду №5, якою визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) за позовними вимогами, які роз`єднані у справі 905/991/19, шляхом виділення у п`ять самостійних позовних проваджень: №905/1601/19, №905/1602/19, №905/1603/19, №905/991/19. Юридичні послуги оплачуються окремо за кожною з судових справ. 
Додатковими угодами №7 від 31.10.2019 та №8 від 30.12.2020 сторони подовжили дію договору, визначивши строк його дії до 31.12.2021, та погодили вартість послуг Адвокатського об`єднання, виклавши пункт 5.1 договору у такій редакції: “Загальна вартість послуг по цьому договору не перевищує 600000,00 грн. Вартість послуг за виконання покладених клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань складає 5000,00 грн на місяць. Сторони мають право шляхом укладення додаткових угод до цього договору узгодити виконання Адвокатським об`єднанням додаткових завдань за додаткову оплату, розмір якої узгоджується сторонами в даній додатковій угоді”.
Додаткові угоди №2 від 14.06.2019, №5 від 12.09.2019, №7 від 31.10.2019, №8 від 30.12.2020 підписані сторонами та скріплені печатками.
Згідно з пунктом 1 акту  №2 приймання – передачі наданих послуг за Додатковими угодами №2 від 14.06.2019р та №5 від 12.09.2019р  адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до Додаткових угод №2 від 14.06.2019р та №5 від 12.09.2019р та згідно з розрахунком розміру винагороди за надання правової допомоги.
Вартість послуг Адвокатського об`єднання за цим Актом приймання – передачі послуг становить 5436,07грн (п.2 акту) за послуги, які були надані об`єднанням протягом жовтня 2020 року та з урахуванням гонорару складності справи, та складається з таких послуг та витрат : 
- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції -480,25грн;
- перевірка та підготовка документів – 480,25грн;
- складання додаткових пояснень по справі – 960,25грн;
- участь у судових засіданнях суду першої інстанції  – 2000грн;
- гонорар за складність справи – 1515,07грн (1% від ціни позову).
Матеріали справи містять: виставлений Адвокатським об`єднанням Товариству з обмеженою відповідальністю “Метінвест-Шіппінг” рахунок на оплату №101 від 09.03.2021 за правову допомогу (юридичні послуги) згідно з додатковою угодою №2 від 14.06.2019, №5 від 12.09.2019 у розмірі 5436,07 грн та копію платіжного доручення №426087 від 29.03.2021 на суму 40384,53 грн з призначенням платежу, за яким є (мовою оригіналу):“оплата за правовую помощь”, сплаченого відповідачем на користь Адвокатського об`єднання “Всеукраїнська адвокатська допомога”.
Розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) №МШ АО 01 від 16.03.2018, підписаний сторонами 09.03.2021, містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, із зазначенням назви послуг, кількості та вартості документа, дії або години (а.с.183 на звороті , том 2). 
Апелянт зазначає, що на підтвердження понесених витрат відповідачем надані копії документів: договору про надання юридичних послуг, додаткові угоди до договору, акт приймання-передачі наданих послуг за додатковими угодами, розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг, рахунок на оплату №101 від 09.03.2021 на суму 5436,07  грн, будь-яких інших документів, що мають підтверджувати надання послуг правової допомоги до заяви надано не було. 
При цьому позивач не зазначає, які саме документи не надані відповідачем на підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем: договір про надання правової допомоги, додаткові угоди до договору, та подані на підтвердження його виконання докази, містять посилання на розгляд конкретної судової справи №922/1602/20, є первинними документами та підтверджують наявність правовідносин між сторонами за договором правової допомоги при розгляді даної справи.
Разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України передбачено подання детального опису робіт (наданих послуг), однак не передбачено встановлення та надання оцінки по суті виконаних послуг, на чому помилково наполягає апелянт.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц, де зазначено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі у рішенні від 28.11.2002 “Лавентс проти Латвії”(Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах “Ніколова проти Болгарії” та “Єчюс проти Литви”, пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі       статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод       1950 року. Так, у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України до судових витрат відпостяться  витрати на правову допомогу.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції  України та статтею 16 Господарського процесуального кодексу України.
Приписами частини 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України             визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 цього Кодексу).
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 1 частини 2 ст.126, частини 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). 
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю “Метінвест Шіппінг” надано копії: договору №МШ АО 01 від 15.03.2018 про надання юридичних послуг, додаткових угод №2 від 14.06.2019, №5 від 12.09.2019, №7 від 31.10.2019, №8 від 30.12.2020 до договору, акт №2 від 09.03.2021 приймання-передачі наданих послуг за додатковими угодами, розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг з детальним описом наданих послуг, із зазначенням кількості документів, вартості документа, дії або години, рахунок на оплату №101 від 09.03.2021 на суму 5436,07 грн., платіжного доручення №426087 від 29.03.2021 на суму 40384,53 грн.
Таким чином, колегія суддів вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Метінвест Шіппінг” доведено належними доказами понесення витрат на       правничу допомогу адвоката за розгляд справи у суді першої інстанції на суму 5436,07 грн.
Щодо застосування критерію співмірності суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4       ст.126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).
Отже, при здійсненні розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд ураховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України необхідність надання належної оцінки поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята       статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивач не погоджується з розміром пред`явлених вимог, з огляду на те, що у ході судового розгляду пред`явлених первісних вимог, суд роз`єднав вимоги у справі №905/991/19 на самостійні п`ять позовних проваджень між позивачем та відповідачем, аналогічних за своєю суттю, обставинами та позицією сторін. Різниця полягає лише в залучених до участі у судовому процесі третіх особах судновласниках-нерезидентах, тобто усі документи, що надавалися сторонами у цих справах, є ідентичними. На думку позивача, витрачений час на надання представником відповідача послуг не відповідає дійсності. Крім того, складання додаткових пояснень, на що представником відповідача витрачено 2 години, є переписаним текстом постанов Верховного Суду за аналогічними судовими справами, жодного власного аналізу представник відповідача у додаткових поясненнях не робив, та надав роздруківки постанов з Єдиного державного реєстру судових рішень, що не вимагало значного обсягу технічних робіт та юридичних знань. Також позивач вважає, що заявлена відповідачем вартість за участь адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції є неприйнятно завищеною, а судом першої інстанції не проаналізовано поняття “Судодень”, зазначеного у розрахунку відповідача як складову наданих послуг. 
Колегія суддів зазначає, що такі посилання позивача спростовуються матеріалами справи. 
Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.08.2019 у справі 905/991/19 позовні вимоги Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі Маріупольської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест – Шіппінг” роз`єднано та позовні вимоги про стягнення заборгованості за рахунком № 563-В у сумі 5 782,72 дол. США, що становить 151 507,26 грн.виділено у самостійне провадження з наступним присвоєнням цим вимогам окремого номеру справи №905/1601/19, оскільки спірні правовідносини, хоча і пов`язані між одними і тими ж суб`єктами, але за своєю суттю випливають із самостійних зобов`язань, які виникають з обставин, учасниками яких є різні судновласники-нерезиденти, та зазначені обставини між собою жодним чином не пов`язані.         
Отже, документи в різних провадженнях не можуть бути ідентичними, оскільки господарський суд встановив, що зобов`язання є різними, учасниками у справах є різні судновласники-нерезиденти. 
Такі твердження апелянта є власним суб`єктивним баченням та не підтверджені жодними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими. 
Натомість обсяг і розмір наданих адвокатом послуг у даній справі підтверджені підписаними сторонами документами, які є належними доказами, що встановлено вище. Доводи позивача про невідповідність витраченого часу наданим послугам не підтверджені доказами. Твердження про не здійснення відповідачем системного аналізу судової практики з подібних правовідносин спростовується фактичним наданням відповідачем разом з поясненнями роздруківок постанов Верховного Суду з Єдиного державного реєстру судових рішень.
З договору №МШ АО 01 від 16.03.2018 вбачається, що клієнт надає Адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються Адвокатським об`єднанням виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками Адвокатського об`єднання (а.с.178, том 2). 
Згідно з довіреністю №125/20 від 28.09.2020 та довіреністю №140/20 від 27.10.2020 ТОВ “Метінвест –Шіппінг” уповноважило адвоката Рабко Тетяну Олексіївну представляти інтереси ТОВ “Метінвест-Шіппінг” (а.с.67,239 том 2).
08.10.2020 адвокат Рабко Т.О. через систему “Електронний суд” подала заяву про вступ у праву як представника (а.с.65, том 2).
Рішенням Адвокатського об`єднання “Всеукраїнська адвокатська допомога” №22 від 21.05.2019 адвокат Рябко Тетяна Олексіївна прийнята до складу учасників Адвокатського об`єднання “Всеукраїнська адвокатська допомога” (а.с.234, том 2).
Оплата за надані послуги здійснена на підставі акту прийому – передачі наданих послуг, кошти сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання, а не адвокату, що повною мірою відповідає умовам пункту 5.3 договору. 
Щодо вартості витрат на правову допомогу за участь у судовому засіданні колегія суддів зазначає, що згідно з умовами додаткової угоди №2 від 14.06.2019 до договору сторонами встановлено назви послуг, серед яких, зокрема, є участь у судових засіданнях у господарському суді Донецької області, у примітках - “Судодень”, вартість таких послуг становить 2000 грн. 
Отже, сторонами у додатковій угоді до договору встановлена участь у судових засіданнях як “Судодень”, є фіксованою (2000 грн) та не залежить від його тривалості. 
Крім того, на думку позивача, про таку складову послуги як стягнення з позивача суми гонорару за складність справи, взагалі не може йти мова, оскільки позиція представника відповідача цілком базується на правовій позиції Верховного Суду.
За змістом Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).
Як убачається з матеріалів справи, гонорар за складність справи – 1% від суми позову або фіксована сума у розмірі 15000,00 грн закріплений умовами додаткової угоди №2 від 14.06.2019 до договору.
Оскільки жодних доказів неспівмірності суми гонорару за надані послуги, виходячи з критерію складності, апелянт не навів та не обґрунтовував, тому його твердження з цього приводу не може бути взято колегією суддів до уваги.
Крім того, доводи апелянта щодо збільшення витрат на правничу допомогу у п`ять разів є його власною думкою та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та матеріалах справи, не підтверджені належними та допустимими доказами 
Отже, позивачем не доведено, що розрахунок відповідача не узгоджується з приписами ст.126 Господарського процесуального кодексу України, тоді як обов`язок такого доведення згідно з частиною 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку покладено саме на позивача. 
Дослідивши умови договору щодо встановлення порядку обчислення винагороди адвоката за представництво інтересів відповідача у справі №905/1601/19, розрахунок розміру винагороди, надані заявником докази на підтвердження виконання адвокатом обов`язків представництва у межах даної справи, з огляду на їх розумність та доцільність для даної справи та співмірність витрат на послуг адвоката із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), підтверджену документально вартість робіт, господарський суд на підставі достатніх, належних та допустимих доказів, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, з урахуванням норм Закону, дійшов вмотивованого висновку про обґрунтованість розрахунку розміру винагороди та співмірність заявлених відповідачем витрат у розмірі 5436,07 грн.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним додаткове рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає. 
Керуючись статтями 254, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємство “Адміністрація морських портів України” в особі Маріупольської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” залишити без задоволення. 
Додаткове рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/1601/19 залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 26.08.2021.

Головуючий суддя                                                                    І.В. Тарасова

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           О.А. Пуль