УХВАЛА

18 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/5100/19
адміністративне провадження №К/9901/28581/21
Cуддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гусак М.Б., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №240/5100/19 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій,

УСТАНОВИВ:

28 липня 2021 року  Головне управління ДПС у Житомирській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №240/5100/19.
Касаційна скарга не відповідає вимогам закону.

Відповідно до пункту 4 частини другої      статті 330 КАС України      у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)      статтею 328 цього Кодексу      підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою   статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень   КАС України   дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій      статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4    статті 328 КАС України   як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржник у касаційній скарзі вказав, що касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини четвертої     статті 328 КАС України (оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 6 березня 2020 року у справі №810/2714/15 (у касаційні скарзі скаржник помилково вказав дату прийняття Верховним Судом постанови у зазначеній справі, як 8 березня 2020 року).

Водночас як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», заявник раніше реалізовував своє право на касаційне оскарження у цій справі.

Так, ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року касаційну скаргу було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

В ухвалі від 28 вересня 2020 року про повернення касаційної скарги, Верховний Суд вказав, у чому полягає невідповідність касаційної скарги пункту 4 частини другої статті 330 КАС України: неподібність правовідносин у справі №240/5100/19 порівняно з постановою Верховного Суду від 6 березня 2020 року у справі №810/2714/15, на яку скаржник посилається на підтвердження зазначеної ним підстави касаційного оскарження (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).
Так, предметом позову у цій справі (№240/5100/19) є правомірність визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку сплати авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, за неподання податкових декларацій з ПДВ та неподання в повному обсязі повідомлення про об`єкти оподаткування. Фактичною підставою визначення позивачу сум грошових зобов`язань слугував факт включення позивачем до витрат сум акцизного податку та не підтвердження первинними документами сум витрат, врахованих при визначенні оподаткованого доходу.

Водночас, висновок Верховного Суду в постанові від 6 березня 2020 року у справі №810/2714/15 стосується права платника ПДВ на податковий кредит (застосування норм пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

У касаційній скарзі, яку подано до Верховного Суду вдруге, відповідач підставою касаційного оскарження так само вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС із зазначенням доводів, яким Верховний Суд вже дав оцінку в ухвалі від 28 вересня 2020 року про повернення касаційної скарги. Вдруге подана касаційна скарга не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом в ухвалі від 28 вересня              2020 року, додаткових обґрунтувань не містить. Натомість, подана касаційна скарга є ідентичною попередньо повернутій, в тому числі і щодо помилково вказаної дати прийняття Верховним Судом постанови у справі №810/2714/15, на яку відповідач посилається, як на приклад неоднакового застосування норми права у подібних правовідносинах.

Наведені скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень не свідчать про виконання вимог частини четвертої       статті 328 КАС України.

Враховуючи те, що касаційна скарга не містить обов`язкових підстав касаційного оскарження, то відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №240/5100/19 повернути.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                          М.Б. Гусак