УХВАЛА

15 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/12869/20
адміністративне провадження № К/9901/31692/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року  і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо непризначення на посади та звільнення його з військової служби за підпунктом "г" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини п`ятої    статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу"    в запас;
- визнати протиправними та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 12 червня 2020 року №541-ОС "Про особовий склад" - в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас полковника ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними та скасувати наказ начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15 червня 2020 року №109-ОС "Про особовий склад" - в частині, що стосується виключення з 17 червня 2020 року зі списків особового складу та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України поновити ОСОБА_1 з 17 червня 2020 року на військовій службі у Державній прикордонної служби України на попередній або за його згодою на іншій, не нижчу ніж попередня, посаді;
- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України здійснити виплату належного ОСОБА_1 грошового забезпечення та видачу матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, яке він недоотримав в наслідок незаконного звільнення;
- стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за невиплату грошового забезпечення, яке він недоотримав в наслідок незаконного звільнення за період з 17 червня 2020 року до теперішнього часу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2021 року, відмовлено у задоволенні позову.
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику, через те, що у ній не було зазначено підстав на касаційне оскарження, передбачених статтею.330 КАС України.
19 серпня 2021 року скаржником вдруге подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.
У поданій касаційній скарзі відповідач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким передати справу на новий розгляд. 
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини склались з приводу проходження позивачем публічної служби.
При цьому посада та звання позивача, (начальник відділу прикордонного контролю штабу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, полковник) не включає його в перелік службових осіб, що займають відповідальне та особливо відповідальне становище та осіб вищого офіцерського складу. 
За таких обставин та правового врегулювання спірні правовідносини, що склались відносяться до справ незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                          А.Г. Загороднюк
Судді:                                                                                                                Л.О. Єресько
                                                                                                                          В.М. Соколов