ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 серпня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/3677/20
провадження № 22-ц/4809/1116/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.
за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2021 року у складі судді Орловського В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
       У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача Житлово-побутову комісію Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України.
В обґрунтування позову представник позивача  ОСОБА_2  зазначав, що  ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Учасник бойових дій. Має 27 років і 06 місяців вислуги років у календарному обчисленні та 27 років і 10 місяців вислуги років у пільговому обчисленні. 07.03.2019 наказом № 34 о/с командира ВЧ НОМЕР_1 з ним припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено його у запас Збройних сил України за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №115 від 16.05.2019 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. 
Вказував, що 30.10.2018 виконавчим комітетом Олександрійської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 670 від 30 жовтня 2018 року позивачу було видано ордер на службове жиле приміщення №7. Ордер виданий позивачеві з сім`єю з 3 чоловіків на право зайняття службового житлового приміщення, що складається з 3-х кімнат в квартирі ізольованій за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначав, що позивач неодноразово звертався до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявами про переведення наданої йому службової квартири в житлову площу для постійного користування. 
Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яке викладене в протоколі засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 № 2 від 20 лютого 2020 року, ОСОБА_1 було відмовлено у переоформленні службової квартири в постійне користування, оскільки військова частина не має на це законних підстав. Відмова мотивована тим, що переведення службового приміщення в постійне користування відбувається за списком осіб, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов згідно з чергою.
10.09.2020 військова частина надала відповідь, на адвокатський запит про те, що позивач перебуває на квартирному обліку з 15.01.2010 за порядковим номером 37 в загальній черзі, в черзі з правом позачергового отримання житла з 27.03.2020 за порядковим номером 12. 
Зауважує, що позивач належить до кола осіб, які не підлягають виселенню із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, оскільки на час звільнення із військової служби у запас, на підставі наказу № 34о/с командира ВЧ НОМЕР_1 , загальний термін проходження його військової служби складав 27 років 06 місяців. Згідно чинного законодавства позивач має право проживати в спірній квартирі до надання йому постійного житла. Представник позивача вважає, що статус службового житла втратив сенс, оскільки позивач вже звільнений з лав Національної гвардії України. За позивачем іншого житла не зареєстровано. Він має статус учасника бойових дій і тому має право на першочергове забезпечення жилою площею. 
Просив визнати протиправним та скасувати рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, викладене в протоколі засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 № 2 від 20 лютого 2020 року в частині відмови ОСОБА_1 в погодженні питання щодо виключення житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових та зобов`язати житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 за встановленим порядком звернутися з клопотанням про виключення з числа службового житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
       Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2021 року у задоволені позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено невідповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства та не доведено порушення його законних інтересів. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій його представник  ОСОБА_2 зазначає, що судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного судового рішення. 
Представник позивача вважає необґрунтованими висновки суду про те, що ОСОБА_1 може реалізувати, передбачене ч.9 cт. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на житло, лише у порядку черговості. 
Позивач на момент звернення до суду перебував в списках на позачергове (пільгове) отримання житла за № 12, але на трикімнатну квартиру позивач перебуває в списку перший, як на момент звернення до суду, так і на сьогоднішній день. Попередні 11 військовослужбовців, які перебувають попереду у черзі претендують на «одно» та «дво» кімнатні квартири.
Вважає, що оскільки право осіб, які перебувають попереду у черзі на позачергове отримання житла позивачем порушено не було, у житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відсутні підстави відмовляти позивачеві в переоформленні службової квартири в постійне користування.
Посилаючись на обставини тотожні тим, що викладені в позовній заяві, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї мають право на отримання квартири для постійного проживання та виключення її зі службового фонду Національної гвардії України, оскільки позивач перебуває на квартирному обліку, був включений у списки осіб, які мають право на позачергове отримання житла, а інше житло в нього відсутнє, тому є всі правові підстави для визнання незаконним рішення житлово - побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 лютого 2020 року в частині відмови позивачеві в погодженні питання щодо виключення житлового приміщення з числа службових.
Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу командир військової частими НОМЕР_1 Національної гвардії України зазначив, що право позивача на забезпечення житлом відповідачем не заперечується, але згідно черги, тобто позивач вважає, що його право має бути досягнуте у будь - який можливий спосіб, навіть через порушення прав інших осіб, які перебувають у черзі попереду.
Вказана інформація повідомлялась позивачу у протоколі № 2 від 20.02.2020 і листом № 69/25-1953 від 24.06.2020. 
Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
       Судом встановлено, що згідно копії посвідчення серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Згідно копії витягу з наказу командувача національної гвардії України від 07.03.2019 № 34 о/с, з ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 (за станом здоров`я). Вислуга років становить: у календарному обчисленні 27 років 06 місяців, у пільговому обчисленні 27 років 10 місяців.
Згідно копії ордеру на службове жиле приміщення № 7 виданого виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 30.10.2018 року, ордер виданий ОСОБА_1 з сім`єю з 3 чоловік на право зайняття службового житлового приміщення, що складається з 3 кімнат в квартирі ізольованій за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 670 від 30.10.2018.
Згідно копії заяви від 24.01.2020 року ОСОБА_3 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою про надання дозволу на переведення службової квартири наданої йому за адресою: АДРЕСА_1 , в житлову площу для постійного проживання.
Згідно копії витягу з протоколу № 2 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 лютого 2020 року про виключення житлової площі з розряду службового, комісія ухвалила відмовити в переоформленні службової квартири в постійне користування полковнику запасу ОСОБА_1 , відповідно до п. 2.5 Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278, «Факт проживання в службових житлових приміщеннях осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Жилі приміщення, виключені з числа службових, розподіляються в установленому порядку серед військовослужбовців, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов».
Згідно копії заяви від 03.03.2020 року ОСОБА_3 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою про надання дозволу про розгляд на засіданні житлово-побутових комісій питання щодо надання йому, пільг позачергового отримання житла в зв`язку з звільненням у запас за станом здоров`я.
Згідно копії заяви від 27.05.2020 року ОСОБА_3 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою про надання дозволу бути присутнім на засідання житлово-побутової комісії при розгляді питання про переведення наданого йому житла в житлову площу для постійного проживання.
Згідно копії листа від 24.06.2020 № 69/25-1953 ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повідомлено, що його заява про переведення службової квартири у постійне користування розглянута. У цьому листі повторно повідомлено про зміст протоколу № 2 засідання житлово-побутової комісії військової частини, зазначено про обов`язковість дотримання черговості при розподілі житла та, що Військова частина НОМЕР_1 немає жодних законодавчих підстав для переоформлення службової квартири в постійне користування.
Згідно копії звернення ОСОБА_1 звернувся до командувача Національної гвардії України, в якому зазначив, що вважає, що командування в/ч НОМЕР_1 порушує його законні права та просить сприяти в розгляді питання про переведення службової квартири в житлову площу для постійного проживання.
Згідно копії листа від 20.07.2020 року № 27/29/2-К-в2в Головного управління національної гвардії України, ОСОБА_4 повідомлено, що переведення таких квартир здійснюється відповідно до черги, при цьому згідно п.2.5 Інструкції факт проживання у службових житлових приміщеннях осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, не є підставою для виключення цих приміщень із числа службових. ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 15.01.2010 за №36 на загальних підставах та в списках на першочергове отримання житла з 10.07.2015 за № 10, питання виключення житлового приміщення із числа службового буде розглянуто житлово-побутовою комісією відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно копії листів ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на його запит повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку частини з 15.01.2010 року за порядковим номером 37 в загальній черзі, в черзі з правом позачергового отримання житла з 27.03.2020 року за порядковим номером 12.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Сторони, які були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
         Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга   задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, є учасником бойових дій. Має 27 років і 06 місяців вислуги років у календарному обчисленні та 27 років і 10 місяців вислуги років у пільговому обчисленні.
Згідно інформації наданої військовою частиною, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку частини з 15.01.2010 за порядковим номером 37 в загальній черзі, в черзі з правом позачергового отримання житла з 27.03.2020 року за порядковим номером 12.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2020 року позивач звернувся до командира ВЧ  НОМЕР_1  з заявою про надання дозволу на переведення службової квартири наданої йому за адресою:  АДРЕСА_1 , в житлову площу для постійного проживання.
24.06.2020 року позивач отримав відповідь, в якій зазначено що 20.02.2020 на засіданні житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 розглянуто його заяву та військова частина не має законних підстав для переоформлення службової квартири в постійне користування. Відмова мотивована тим, що переведення службового приміщення в постійне користування відбувається за списком осіб, які перебувають на обліку.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (1081-2006-п). 
Відповідно до вимог житлового законодавства, постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», наказом МВС від 28.07.2007 № 278 затверджено Інструкцію з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень.
Відповідно до п. 2.2.цієї Інструкції у Національній гвардії України всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Головним управлінням Національної гвардії України. Надалі житлове приміщення включається (виключається) до числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної в місті ради за клопотанням командувача Національної гвардії України.
Таким чином, вирішення питання щодо виключення житлового приміщення із числа службового відноситься до компетенції Головного управління Національної гвардії України, а не до структурного підрозділу - військової частинии  НОМЕР_1 , яка є відповідачем у цій справі.
Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки не ґрунтуються на законі та доказах. 
         Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції згідно положень ч.1 ст. 375 ЦПК України зміні чи скасуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375, 381-384  ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань

Судді                                                                                 С.М. Єгорова

                                                                                       С.І. Мурашко