УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

30 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 560/221/21
адміністративне провадження № К/9901/30719/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Кравчука В.М., Шарапи В.М.
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

В   січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови прийняти до виконання довідку про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року, яка надійшла до відповідача від уповноваженого органу, спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону, і на підставі даної довідки здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року 100 %, визначеного пенсійного забезпечення відповідно до вимог   Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   в розмірі 53 % від грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняти до виконання довідку про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року, яка надійшла до відповідача від уповноваженого органу, спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону, і на підставі даної довідки здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року 100 %, визначеного пенсійного забезпечення відповідно до вимог   Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   в розмірі 53 % від грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року та здійснити виплату донарахованої пенсії з 01 січня 2018 року по теперішній час, з урахуванням раніше виплачених пенсій.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року,  адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови прийняти до виконання довідку про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року, яка надійшла до відповідача від уповноваженого органу, спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону, і на підставі даної довідки здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року 100 %, визначеного пенсійного забезпечення відповідно до вимог   Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   в розмірі 53 % від грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняти до виконання довідку про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року, яка надійшла до відповідача від уповноваженого органу, спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону, і на підставі даної довідки здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року 100 %, визначеного пенсійного забезпечення відповідно до вимог   Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   в розмірі 53 % від грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року та здійснити виплату донарахованої пенсії з 05 березня 2019 року по теперішній час, з урахуванням раніше виплачених пенсій.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно із відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 16 серпня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження (з урахуванням того, що останній день подачі касаційної скарги припадав на вихідний день).

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо прийняття до виконання довідки про розмір грошового забезпечення № 485 від 15 жовтня 2020 року, яка надійшла до відповідача від уповноваженого органу, спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону та здійснення на її підставі перерахунку пенсії позивачу.

Встановлено, що судом першої інстанції призначено та розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що підставами для відкриття касаційного провадження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також відсутністю висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання відсутності норми права у подібних правовідносинах, скаржник не конкретизував щодо питання застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права Верховний Суд не сформулював правової позиції, а також не вказав, у межах яких саме подібних правовідносин немає висновку Верховного Суду (охарактеризувати зміст відносин (певний їхній аспект), яких (якого) стосується касаційна скарга, для можливості чіткого визначення відсутності правових висновків Верховного Суду за критерієм подібності предмету спірних відносин).
Суд вважає за доцільне зазначити, що формальне наведення в касаційній скарзі посилання на відсутність висновку Верховного Суду у взаємозв`язку з посиланням на неправильне застосування   або тлумачення зазначених правових норм при ухваленні оскаржуваного судового (их) рішення (ь), не може свідчити про виконання скаржником вимог щодо форми і змісту касаційної скарги в частині належного викладення підстав касаційного оскарження судових рішень згідно пункту 3 частини четвертої   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Мотиви суду апеляційної інстанції, якими він керувався під час перегляду рішення суду першої інстанції, відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 грудня 2019 року у справі № 160/8324/19 у подібних правовідносинах. Посилання скаржника на те, що вказаним рішенням не визначено жодних зобов`язань до органів Пенсійного фонду, не спростовують правильність мотивів судів попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень та не дають підстав для відступу від вказаних правових висновків Верховного Суду.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              В.М. Шарапа