ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1251/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку 
письмового провадження
в м. Дніпро апеляційну скаргу                     Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року (головуючий суддя - Максименко Л.Я.) в адміністративній справі

за позовом                                                    ОСОБА_1 

до                                                             Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району 

про                                                             визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (далі - Відповідач), в якій просив суд: 
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району щодо відмови ОСОБА_1 , у здійсненні перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) (з урахуванням раніше виплаченої суми);
- стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, за рахунок коштів державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 , недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій за 2020 рік, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-ХІУ від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 6800,00 гривень;
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району щодо відмови ОСОБА_1 , у здійсненні перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2019 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій разової грошової допомоги до 05 травня за 2019 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) (з урахуванням раніше виплаченої суми);
- стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, за рахунок коштів державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 , недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій за 2019 рік, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 6190,00 гривень;
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району щодо відмови ОСОБА_1 , у здійсненні перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІУ від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1- 247/2018 (3393/18) (з урахуванням раніше виплаченої суми);
- стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, за рахунок коштів державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 , недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій за 2018 рік, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 5600,00 гривень.
В обґрунтування позову зазначено про те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  має право на отримання разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 05 травня. Однак, не зважаючи на прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, Відповідачем, протягом 2018 - 2020 років, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня була виплачена Позивачу в розмірі меншому, ніж це передбачено законом. Позивач 01.12.2020  звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому як учаснику бойових дій разової грошової допомоги до 05 травня за 2018-2020 роки.  Проте,  Відповідач листом від 11.12.2020 №01-09/П-633 відмовив у проведенні перерахунку та виплаті грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року по справі №280/1251/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району щодо виплати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , як учаснику бойових, дій щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (з урахуванням фактично виплаченої допомоги).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.59-63).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що Відповідач при виплаті Позивачу одноразової грошової допомоги до 05 травня діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством України, з урахуванням того, що чинне законодавство не передбачає можливості збільшення розміру соціальних виплат розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня на свій розсуд.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Відповідач, також, зазначив про те, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Законом України «Про Державний бюджет» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, передбачено виконання рішень суду виключно про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів із зазначенням конкретної суми, що свідчить про безпідставність резолютивної частини оскаржуваного рішення суду щодо зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату Позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 06.07.2017 Головним управлінням персоналу Генерального штабу ЗСУ (а.с. 11).
Позивачу як учаснику бойових дій виплачена разова грошова допомога до 5 травня в розмірі: за 2018 рік - 1265 грн., за 2019 рік - 1295 грн., за 2020 рік - 1390 грн., що не заперечується учасниками справи.
01.12.2020 Позивач подав до Відповідача звернення, в якому просив здійснити перерахунок розміру разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня за 2018-2020 роки та виплатити йому різницю у розмірі 18985 грн. на банківську картку, зазначену у його особовій справі (а.с. 12-13).
Листом Управління соціального захисту населення ЗМР по Олександрівському району від 11.12.2020 №01-09/П-633 Позивача повідомлено, що всі виплати управлінням соціального захисту населення здійснено відповідно до чинного законодавства в повному обсязі, без порушень, а саме: за 2018 рік - 1265 грн., за 2019 рік - 1295 грн., за 2020 рік - 1390 грн. (а.с. 14-15).
Правомірність нарахування та виплати Відповідачем Позивачу сум разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня за 2018-2020 роки у вищезазначених розмірах є предметом судового розгляду у даній справі.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Тобто, в даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо питання перерахунку та виплати Позивачу разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня за 2020 рік.
Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків, зокрема про те, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у 2020 році становить 8190,00 грн. (1638,00 грн. х 5), сума недоотриманих Позивачем коштів становить 6800,00 грн., виплата Позивачу разової грошової допомоги у сумі 1390,00 грн. не відповідає статті 12 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 5  статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Згідно з п. 20  розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня  2007 року № 107-VI абз. 5 ч. 22  ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  викладено у редакції, яка передбачала, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплату разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають  Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20  розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня  2007 року № 107-VI.
Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (далі - Закон № 79-VІІІ) розділ І Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України  доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На виконання зазначених приписів  Бюджетного кодексу України  Кабінетом Міністрів України прийнято  постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», пп. 1 п. 1 якої визначено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»  (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої  статті 2 Бюджетного кодексу України  (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).
Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах, зокрема: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з 27 лютого 2020 року застосуванню підлягають положення  ст. 12 Закону №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), за якими щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Як зазначено вище, Відповідачем у квітні 2020 року виплачено Позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1390 грн, тобто у розмірі меншому, ніж визначено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідач, здійснюючи нарахування та виплату Позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі меншому, ніж визначено  статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», діяв протиправно та порушив право Позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.
Також, апеляційний суд зазначає, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанови Кабінету Міністрів України, на які посилається Відповідач в апеляційний скарзі, суперечать приписам  Закону № 3551-ХІІ, а тому застосуванню не підлягають, оскільки у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам  закону  слід застосовувати норми  закону, який має вищу юридичну силу.
Крім цього, при вирішенні цієї справи, судом взято до уваги висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладені у рішенні від 29 вересня 2020 року у зразковій справі № 440/2722/20, предметом спору у якій є нарахування та виплата разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік особі, яка має статус особи з інвалідністю та має право на пільги, передбачені статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі № 1-247/2018 (3393/18).
При цьому, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Відповідача недоплаченої частини щорічної разової допомоги до 05 травня за 2020 рік виходив з того, що вимоги Позивача про зобов`язання Відповідача нарахувати і виплатити разову грошову допомогу та вимоги про її стягнення є взаємовиключними, а тому задоволенню підлягає саме вимога про зобов`язання Відповідача нарахувати і виплатити разову грошову допомогу.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02). Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. 
Вказана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року. У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення. 
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (8190,00 грн.). Позивачу було сплачено разову грошову допомогу у сумі 1390,00 грн. 
Суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів ч. 5 ст. 242 КАС України вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту прав Позивача буде саме стягнення з Відповідача недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня за 2020 рік відповідно до Закону № 3551-XII в розмірі 6800 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, однак застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 23 квітня 2021 року необхідно частково змінити.
Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району - задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року по справі №280/1251/21 - змінити.
Викласти абзац третій резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року по справі №280/1251/21 в наступній редакції:
«Стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (вул. Олександрівська, 26, м. Запоріжжя, 69096, код ЄДРПОУ 37573843) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) недоплачену щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня за 2020 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок».
В решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року по справі №280/1251/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова