ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2021 р.           Справа№ 910/10621/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Дикунської С.Я. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом - Петрик Т.В.,
від відповідача за первісним позовом - Кизенко Д.О.,
розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь"
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 (повний текст постанови складено 04.01.2021)
у справі № 910/10621/20 (суддя Удалова О.Г.)
За позовом Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь"          
про стягнення 2 481 630,60 грн.
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь"
до Міністерства оборони України
про внесення змін до договору та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" про стягнення 2 481 630,60 грн.
Первісний позов обґрунтовано тим, що ТОВ "ТД "Промінь" порушило строки поставки товару, обумовленого договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/19/138 від 19.04.2019 року.
04.03.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічним позовом до Міністерства оборони України про внесення змін до договору та зобов`язання вчинити дії.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що порушення строку виконання зобов`язання з поставки товару виникло внаслідок допущення Міністерством оборони України прострочення зобов`язань кредитора у зв`язку з чим товариство просило внести зміни до договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/19/138 від 19.04.2019 в частині строків (термінів) поставки, а також застосувати приписи ч. 3 ст. 631 ЦК України, відповідно до яких змінені та затверджені судовим рішенням умови договору № 286/3/19/138 від 19.04.2019 року в частині строків (термінів) поставки застосовуються до правовідносин, що виникли до внесення зазначених змін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 року первісні позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" на користь Міністерства оборони України штраф у розмірі 460 257,00 грн., пеню в розмірі 425 502,90 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 26 572,80 грн. У задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з матеріалів справи вбачається наявність прострочки кредитора (Міністерство оборони України) у виконанні зобов`язання за договором № 286/3/19/138 від 19.04.2019 року, а відтак виконання зобов`язання поставки товару повинно бути відстрочене на час прострочення кредитора, тобто на 63 робочі дні. Також місцевий господарський суд дійшов висновку щодо зменшення розміру пені на 50%, а також щодо зменшення розміру штрафу на 50%. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції зазначив, що ТОВ "ТД "Промінь" не надало суду належних та допустимих доказів того, що Товариство зверталось до Міністерства оборони України з пропозицією про внесення змін до укладеного ними договору поставки у редакції, наведеній у зустрічному позові, а також те, що позивачем за зустрічним позовом не було надано жодних доказів, які б свідчили про  наявність усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю, зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Висновки викладені в оскаржуваному рішенні, ухвалені з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зокрема скаржник вважає, що позивач за зустрічним позовом чітко і в повному обсязі обґрунтував існування усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, а саме те, що в даному випадку наявні обставини, які не існували при укладенні спірного договору та постачальник при укладенні договору виходив з того, що обставини істотно не зміняться; такі обставини не залежать від волі постачальника з договором; такі обставини не можуть бути усунені постачальником за договором; такі обставини суттєво ускладнюють (роблять неможливим) виконання зобов`язань з поставки товару в терміни, що були узгоджені сторонами при укладенні договору; такі обставини призводять до порушення постачальником умов договору та застосування до останнього штрафних санкцій, що є порушенням співвідношення майнових інтересів сторін договору, що позбавляє постачальника отримати те на, що він розраховував при укладенні договору; такі обставини є істотними, оскільки, якби ці обставини можливо б було передбачити раніше, то договір було б укладено на інших умовах зокрема з іншими термінами поставки. Також скаржник зазначає, що він повністю погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо прострочення кредитора та про відстрочення строку виконання зобов`язання для боржника на строк такого прострочення, однак категорично не погоджується із встановленим судом першої інстанції строком такого прострочення/відстрочення. Втім, аналізуючи сукупно строки порушення кредитора та приймаючи до уваги строки виготовлення відповідної партії товару, чітко вбачається, що відповідач за первісним позовом не вийшов за межі строків поставки, розрахованих з врахуванням строку виробництва відповідної партії товару та відстрочення на весь час прострочення кредитора.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 року у справі №910/10621/20 та призначено розгляд справи на 24.03.2021 року.
24.03.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь", відповідача  у справі,  надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з можливим захворюванням представника вірусом коронавірусної інфекції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 року відкладено розгляд справи на 14.04.2021 року.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 року виправлено описку, допущену  в пункті 1 резолютивної частині ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 року по справі №910/10621/20, а саме дату призначення справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Мальченко А.О., сформовано для розгляду справи №910/10621/20 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 у справі №910/10621/20 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справ призначено на 02.06.2021 року.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Козир Т.П., сформовано для розгляду справи №910/10621/20 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Дикунська С.Я.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 року у справі №910/10621/20 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 14.07.2021 року.
В судовому засіданні 14.07.2021 року представник відповідача за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2019 року між ТОВ "ТД "Промінь" (постачальник за договором) та Міністерством оборони України (замовник за договором) був укладений договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/19/138 (далі - договір). (а.с. 2-11)
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у 2019 році поставити замовнику футболки та сорочки (18330000-1) (Сорочка-поло оливкового та темно-синього кольору) (лот 4). Сорочки (18332000-5) (Сорочка-поло оливкового кольору) (далі - товар), а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.
Згідно з п. 1.2 договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору визначаються нижченаведеною специфікацією: Сорочка-поло оливкового кольору в кількості 15 000 штук загальною вартістю 4 696 500,00 грн. (без ПДВ) - у строк (термін)  90 календарних днів з дати укладення договору (у термін до 17.07.2019 (включно)); Сорочка-поло оливкового кольору в кількості 15 000 штук загальною вартістю 4 696 500,00 грн. (без ПДВ) - у строк (термін) 125 календарних днів з дати укладення договору (у термін до 21.08.2019 (включно)); Сорочка-поло оливкового кольору в кількості 5 000 штук загальною вартістю 1 565 500,00 грн. (без ПДВ) - у строк (термін) 155 календарних днів з дати укладення договору (у термін до 20.09.2019 (включно)).
Ціна товару з ПДВ складає: 13 150 200,00 грн.
За умовами пункту 1.3 Договору постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали та комплектуючі вироби для виготовлення товару.
Товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього Договору. При формуванні кожної партії товару має бути витримана пропорційність за розмірами, яка встановлена ростовкою Міністерства оборони України (пункт 1.6 Договору).
Слід зазначити, що у матеріалах справи наявні рознарядка Міністерства оборони України за специфікацією (Додаток № 1 до Договору, а.с. 12), а також ростовка Міністерства оборони України за специфікацією (Додаток № 2 до Договору, а.с. 13-14).
Відповідно до пункту 2.1 цієї угоди здійснення контролю за якістю товару складається з таких етапів: перевірка виготовлення товару; перевірка контрольного зразка; приймальний контроль товару.
Пунктом 2.2 вказаного правочину встановлено, що постачальник письмово повідомляє представника замовника Головне управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України про початок та місце виготовлення товару і місце зберігання матеріалів. Після отримання повідомлення представник замовника протягом трьох робочих днів розпочинає перевірку виготовлення товару. За результатами перевірки складається акт перевірки виготовлення товару. У разі позитивних результатів перевірки перевірені зразки товару клеймуються у місцях їх маркування. За відсутності місця для клейма або в разі неприпустимості нанесення клейма на зразки товару клейма наносяться на тару та на кожний примірник акту приймального контролю за якістю.
Згідно з пунктом 2.3 Договору представник постачальника у присутності представника замовника здійснює відбір зразків матеріалів з кожної партії. Постачальник протягом двох робочих днів після складання акту відбору зразків матеріалів надає відібрані зразки до випробувальної лабораторії, акредитованої Національним агентством з акредитації України на технічну компетентність та незалежність, для проведення перевірки на відповідність вимогам нормативної або технічної документації за власний рахунок.
Пунктом 2.4 договору передбачено, що до початку приймального контролю якості товару постачальник зобов`язаний надати представнику замовника не менше двох зразків товару (далі - контрольні зразки), які перевірені у випробувальній лабораторії на відповідність вимогам нормативної або технічної документації та документи, які підтверджують їх якість та безпечність. Строк проведення перевірки комісією становить три робочі дні з дня отримання, контрольних зразків та супровідних документів до нього.
Комісія з перевірки контрольних зразків предметів речового майна (далі - комісія), здійснює перевірку зовнішнього вигляду, конструкції,    комплектності, лінійних вимірів, маркування контрольних зразків результатів лабораторних випробувань на відповідність вимогам нормативної або технічної документації та зразку-еталону в спеціально обладнаному приміщенні представника замовника. У разі відповідності контрольних зразків комісія затверджує їх шляхом підписання ярлика та опломбовує.
Колегією суддів встановлено, що 14.06.2019 року сторонами був складений акт відбору зразків матеріалів та комплектуючих № 1/123/138,143,150. (а.с. 55).
За умовами п. 2.5. договору, постачальник зобов`язаний до початку поставки товару за договором разом з оголошенням письмово повідомити представника про готовність партії товару до приймання та місце здійснення приймального контролю товару за якістю. Після отримання листа разом з оголошенням представник замовника протягом трьох робочих днів розпочинає приймальний контроль товару за якістю у приміщенні вказаному у листі.
Постачальник забезпечує доступ представника замовника до приміщень, у яких виготовляються та зберігаються товар для здійснення контролю за якістю.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару буде визначений в специфікації договору (п. 1.2. договору).
Відповідно до п. 5.3. договору, датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем у акті приймального контролю якості товару.
Згідно п. 6.3.1. договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.
Відповідно до п. 7.3.4. договору, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості договору.
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору, звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння (п. 10.1. договору).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ТД "Промінь" поставило, а Міністерство оборони України прийняло товар, обумовлений вищевказаним договором, що підтверджується актами приймального контролю товару за якістю № 2 від 18.11.2019 року на поставку товару у кількості  5 000 шт. (а.с. 16), № 1/2 від 05.12.2019 року на поставку товару у кількості 15 000 шт. (а.с. 18), № 3 від 12.12.2019 року на поставку товару у кількості 5 000 шт. (а.с. 20), № 4 від 17.12.2019 року на поставку товару у кількості 10 000 шт. (а.с. 22).
Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ "ТД "Промінь" виконало зобов`язання з поставки перед Міністерством оборони України у повному обсязі, проте з порушенням строку, встановленого умовами укладеного сторонами договору.
Втім, листом № 21/3 від 11.07.2019 року ТОВ "ТД "Промінь" звернулось до Міністерства оборони України в якому просило перевірити наданий контрольний зразок сорочки-поло оливкового кольору на відповідність вимогам Технічного опису (інв. № 200) та відповідність зразку-еталону. (а.с. 179).
Міністерство оборони України в свою чергу надало відповідь № 408/5/2600 від 15.07.2019 року в якій повідомило, що на даний час Комісія з перевірки зразків предметів речового майна не має можливості здійснювати перевірку, оскільки 26-27.06.2019 під час обшуку, проведеного представниками Генеральної прокуратури та Державного бюро розслідувань, вилучено 14 зразків-еталонів та нормативна документація, в тому числі, на "сорочку-поло". (а.с. 87).
ТОВ "ТД "Промінь" повторно звернулось до Міністерства оборони України з листом № 16072019-02 від 16.07.2019 року, в якому просило повідомити щодо можливості проведення перевірки та затвердження контрольного зразка сорочки-поло оливкового кольору згідно з договором поставки № 286/3/19/138 від 19.04.2019 року на відповідність вимогам Технічного опису (інв. № 200) та відповідність зразку-еталону. (а.с. 88).
Міністерство оборони України листом № 408/5/2658 від 18.07.2019 року відповіло, що на даний час Комісія з перевірки зразків предметів речового майна не має можливості здійснювати перевірку, оскільки 26-27.06.2019 року під час обшуку, проведеного представниками Генеральної прокуратури та Державного бюро розслідувань, вилучено 14 зразків-еталонів та нормативна документація, в тому числі на "сорочку-поло". (а.с. 89).
В подальшому, у зв`язку з виникненням вищевказаних обставин, які перешкоджали Міністерству оборони України затвердити контрольний зразок продукції, Товариство звернулось до Міністерства з листом № 17072019-06 від 17.07.2019 року, в якому просило повідомити строк, необхідний для виконання Міністерством вимог п. 2.4 укладеного сторонами договору, а також просило внести зміни до договору щодо строків поставки першої партій товару та надіслати Товариству відповідну додаткову угоду. (а.с. 90).
В матеріалах справи наявний контрольний зразок № 6461 "Сорочка трикотажна типу "поло" з короткими рукавами" по договору № 286/3/19/138 від 19.04.2019 року, який був затверджений Міністерством 30.08.2019 року. (а.с. 163).
Крім того в матеріалах справи наявний науково-практичний висновок Торгово-промислової палати України № 3293/21-10.4 від 12.12.2019 року в якому вказано, що суттєве ускладнення зобов`язань, передбачених умовами договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/19/138 від 19.04.2019 року, укладеного між ТОВ "ТД "Промінь" та Міністерством оборони України, щодо поставки товару зумовлене істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити при його укладанні, а саме: тривалістю 9 робочих днів (з 14.06.2019 року по 27.06.2019 року) проведення контролю якості матеріалів та сировини з отриманням протоколів випробувань, тривалістю 33 робочих днів (з 16.07.2019 року по 30.08.2019 року) затвердження контрольного зразка товару через вилучення зразків-еталонів під час обшуку у представника замовника, тривалістю 36 робочих днів (з 17.10.2019 року по 05.12.2019 року); 13 робочих днів (з 31.10.2019 року по 18.11.2019 року); 7 робочих днів (з 04.12.2019 року по 12.12.2019 року); 7 робочих днів з 09.12.2019 року по 17.12.2019 року) проведення контролю якості готової партії товару. (а.с. 60-70).
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом щодо часткового задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 286/3/19/138 від 19.04.2019 року, колегія суддів дійшла висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.
Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно    до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно    до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Договір, відповідно до    ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).
Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається прострочення зобов`язання кредитора (Міністерство оборони України) свого зобов`язання передбаченого п. 2.4 договору, що підтверджується листами Міністерства № 408/5/2600 від 15.07.2019 року (а.с. 87), № 408/5/2658 від 18.07.2019 року (а.с. 89), самим контрольним зразком № 6461 "Сорочка трикотажна типу "поло" з короткими рукавами", який затверджено лише 30.08.2019 року. (а.с. 163), а також науково-практичним висновком Торгово-промислової палати України № 3293/21-10.4 від 12.12.2019 року (а.с. 60-70).
Також, колегія суддів зазначає, що вказаного вище й не спростовано самим позивачем за первісним позовом.
Відтак, колегія суддів зазначає, що враховуючи затримку позивача за первісним позовом щодо затвердження контрольного зразка товару через вилучення зразків-еталонів під час обшуку у представника замовника, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що виконання вказаного зобов`язання повинно бути відстрочене на час прострочення кредитора, тобто на 63 робочі дні.
При цьому, щодо доводів скаржника стосовно невірного аналізу місцевим господарським судом строків порушення кредитора та не врахування такого прострочення по кожному етапу, колегія суддів зазначає, що відповідно до наведеного скаржником розрахунку строків затримки кредитора вбачається, що в даний розрахунок відповідачем за первісним позовом включено етапи затримки, за які Міністерство оборони України відповідно до умов договору не відповідає, або не передбачено строків виконання такого етапу. Зокрема скаржник вважає, що строки, які він в односторонньому порядку включив в календарний план виконання робіт за договором №286/3/19/138 від 19.04.2019 року (а.с. 54) мають бути застосовані до виконання зобов`язань договору сторонами, однак колегія суддів вважає такий висновок невірним, оскільки сторони повинні керуватися умовами договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності     учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського     зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. 
Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на    правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові    наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).
Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),
Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.
Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.
Отже, сторонами у договорі погоджено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки.
Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання з приводу поставки товару не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.
Зазначена позиція кореспондується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 27.09.2005 у справі № 35/475-04 та від 08.02.2017 у справі № 3-1217гс/16.
Крім того, у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою    ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тобто, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить    статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі    статтею 549 Цивільного кодексу України    пеня та штраф є формами неустойки.
Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 9 лютого 2018 року у справі №911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17, від 17 травня 2018 року у справі № 910/6046/16, від 25 травня 2018 року у справі № 922/1720/17, від 9 липня 2018 року у справі № 903/647/17 та від 8 серпня 2018 року у справі № 908/1843/17.
Пунктом 7.3.4 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості товару.
Перевіривши розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що  обґрунтованим є розмір пені в сумі 851 005, 80 грн., а розмір штрафу в сумі 920 514, 00 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що місцевий господарський суд дійшов висновку щодо зменшення розміру пені на 50%, а також щодо зменшення розміру штрафу на 50%, при цьому скаржник в цій частині не оскаржує рішення, а тому колегія суддів не досліджує висновки суду першої інстанції в цій частині.
Щодо вимог зустрічного позову колегія суддів зазначає наступне.
За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до вимог статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. 
Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України також передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Вимогами статті 652 цього Кодексу унормовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. 
Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. 
При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. 
Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору. 
Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 
Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо кінцевої дати постачання товару, тобто позивач за зустрічним позовом, підписавши спірний договір поставки, погодив всі істотні умови договору.
Крім цього ТОВ "ТД "Промінь" не надало належних та допустимих доказів того, що Товариство зверталось до Міністерства оборони України з пропозицією про внесення змін до укладеного ними договору поставки у редакції, наведеній у зустрічному позові.
Також, колегія суддів  звертає увагу на те, що з моменту отримання листа № 408/5/2600 від 15.07.2019 року товариством було обізнане про те, що Комісія з перевірки зразків предметів речового майна не має можливості здійснювати перевірку, однак з моменту отримання даного листа позивач за зустрічним позовом не ініціював внесення змін у договір в редакції, наведеній у зустрічному позові, оскільки наявний в матеріалах справи лист №17072019-06 від 17.07.2019 року не містить редакції договору, яку позивач за зустрічним позовом просить змінити.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".
Пунктом 20 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.
Разом з тим, згідно з п.5 ст.1 "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.
Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" відбір учасників для проведення переговорної процедури закупівлі (далі - відбір) - процес визначення учасника переговорів шляхом проведення електронного аукціону.
Частиною 5 статті 3 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" визначено, що одночасно з розміщенням оголошення про проведення відбору замовник також оприлюднює проект договору про закупівлю.
Отже, приписи вищезазначених законів встановлюють особливості, процедури, строки та інші умови, додержання яких є необхідністю для укладання договорів за державним замовленням. Тобто, встановлюють всі обставини та дії, які передують укладанню зазначених вище договорів.
Як унормовано частиною першої    статті 96 ЦК України    юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і    статтею 193 ГК України    встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог    ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Разом з тим, оцінюючи обставини справи колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи спірний договір з строком поставки до 23.06.2017 р., позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.
Крім того, колегія суддів вважає, що внесення змін у договір в частині строків поставки товару вже після того, як вони закінчилися, є необґрунтованим. 
Згідно з вимогами статті 652 цього Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. 
В той же час, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.
Твердження скаржника про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону, щодо повного та всебічного дослідження обставин справи, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку наявними у матеріалах справи доказами.
Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий дім "Промінь" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 року у справі №910/10621/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 року у справі № 910/10621/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10621/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.07.2021 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                С.Я. Дикунська