Ухвала
Іменем України 
 
22 липня 2021 року
м. Київ
справа № 461/306/21
провадження № 51- 3564 ска 21
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2021 року та постанову судді Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 ставить питання про перегляд в касаційному порядку зазначених судових рішень, просить  скасувати судові рішення та закрити справу щодо ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), вважає рішення судів першої і апеляційної інстанції незаконними у зв`язку з тим, що судами не дотримано положення   статей 55, 129 Конституції України, статей 9, 251, 266, 280 КУпАП, не враховано практику Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини.
Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановою судді Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року зазначена постанова судді від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 залишена без змін.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках — на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення від 28 травня 1985 року в справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення від 13 лютого 2001 року в справі «Кромбах проти Франції»).
При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
У КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частина друга, десята статті 294).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення, встановлене у ст. 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З урахуванням наведеного, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 слід відмовити.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, п.1 ч.2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2021 року та постанову судді Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                         ОСОБА_3