КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                          ___________________________________
Справа № 363/1303/21
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/8972/2021                                                                        
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                                           судді-доповідача                      Рейнарт І.М. 
                                           суддів                                        Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                           при секретарі                            Баллі Л.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 1 квітня 2021 року (суддя Свєтушкіна Д.А.) про відмову у забезпеченні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
встановив:
 
у березні 2021р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №014/0256/82/91871398 від 18 червня 2019 року у розмірі 292 662грн 92коп. та судові витрати.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 18 червня 2019 року між ним та відповідачем був укладений договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/0256/82/91871398, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит за програмою кредитування - «Кредит готівкою» з лімітом кредитування в сумі 298 662 гривень 92 копійок строком на 48 місяців із сплатою 39,9 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.
Позивач стверджував, що позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим станом на дату подачі позову виникла кредитна заборгованість у сумі 292 662грн 92 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 266 582грн 86коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 26 080грн 06коп. 
Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом  накладення арешту на нерухоме майно позичальника ОСОБА_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу №1819 від 6 липня 2007року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В., посилаючись на те, що заявлені позовні вимоги мають значний розмір, та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення як вимоги, так і позову, то заявлений спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, є адекватним способом запобіганню можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи, з метою подальшого приховання та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами.
Крім того, позивач зазначає, що враховуючи те, що він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно в межах суми позовних вимог та враховуючи, що отримавши позов відповідач може прийняти заходи щодо відчуження належного йому майна, та уникнути таким чином відповідальності щодо сплати заборгованості та не виконати кредитні зобов`язання, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не може спричинити збитків відповідачу або третім особам, та очевидно не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу або третім особам, а тому зважаючи на зазначене, застосування заходів зустрічного забезпечення є не доцільним.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 1 квітня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позовувідмовлено.
У поданій апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.
Позивач посилається на необґрунтованість висновків суду, неналежну оцінку судом обставин, викладених в заяві, та не врахування доказів, якими була підтверджена необхідність вжиття заходу забезпечення позову.
Позивач стверджує, що накладення арешту на нерухоме майно відповідача стане стимулюванням щодо виконання боргових зобов`язань перед банком та гарантією виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.
Крім того, суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову посилаючись на те, що банком не доведена реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду та помилково зазначив, що заявлені вимоги щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру не є співмірними з предметом поданого позову, оскільки ухилення позичальника від виконання своїх зобов`язань підтверджується розрахунком заборгованості, який було надано до суду за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/0256/82/91871398 від 18 червня 2019 року станом на 26 січня 2021 року, листом-вимогою від 1 лютого 2021 року за вих. № 114-43/3-134113 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, які позичальник проігнорував.
Також позивач стверджує, що відповідач не виконує взяті на себе боргові зобов`язання, відмовляється від пропонованих програм рефінансування, припинив відповідати на телефонні дзвінки працівників банку, у зв`язку з чим банк був вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду, адже внаслідок невиконання умов кредитних договорів АТ «Райффайзен Банк Аваль» завдано шкоди в значних для банку розмірах, а також дана сума заборгованості з кожним днем збільшується.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.121-122, 123-124), у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що посилання представника позивача на те, що незабезпечення позову може призвести до невиконання рішення суду, є припущенням та не підтверджено належними доказами, а заявлені заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.
Проте, повністю погодитися з такими висновками суду не можна з таких підстав.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.    
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).
Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.
Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 292 662грн 92коп., тому вимога про накладення арешту на його майно у забезпечення такого позову є співмірною заявленим позовним вимогам.
Разом з цим, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26 жовтня 2020 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , є предметом договору іпотеки, укладеного 6 липня 2007 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , і приватним нотаріусом Семенюк Т.В. зареєстрована заборона відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна.
Отже, квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , не може виступати заходом забезпечення позову у даній справі, так як не може бути реалізована під час виконання рішення суду у разі задоволення позову у даній справі.
Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про неспівмірність заявленого позивачем заходу забезпечення позову позовним вимогам.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, однак, прийнято правильне рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції у її мотивувальній частині.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд 
 
постановив:
 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.
            Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 1 квітня 2021 року змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 8 липня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      І.М. Рейнарт

Судді                                                                        Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк