Ухвала
 
19 серпня 2021 року
м. Київ       
 
справа № 595/1567/17
провадження № 51-9683 ск 18
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 
12 травня 2021 року щодо останнього,
встановив:
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду у касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За приписами пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Зі змісту касаційної скарги слідує, що у вступній частині зазначено, що вона подана на вирок Бучацького районного суду від 13 листопада 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 12 травня 2021 року, при цьому в обґрунтування вимог скарги наведено доводи щодо незаконності вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції, натомість в прохальній частині захисник просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду, чим допускає суперечностей, які позбавляють суд можливості однозначно визначити предмет оскарження.
Таким чином, захисник ОСОБА_4 допустив невідповідність наведеного обґрунтування заявленим у касаційній скарзі вимогам до суду касаційної інстанції за наслідками розгляду.
Окрім цього, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Тому, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставами для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
З касаційної скарги вбачається, що оскаржуючи судове рішення захисник 
ОСОБА_4 , серед іншого на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, не зазначає які саме порушення допущені судом та у чому конкретно вони полягають, не вказує, яким чином ці порушення норм процесуального права вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Натомість, доводи касаційної скарги в цій частині фактично зводяться до цитування положень ст. 370 КПК України.
Разом з цим, посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, як на підставу для скасування судового рішення, захисник не наводить обґрунтування його незаконності чи необґрунтованості з огляду на положення статті 413 вказаного Кодексу.
Натомість, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування ч. 2 ст. 286 КК України стосуються неповноти судового розгляду, що є підставою для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.
Також, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копію судового рішення, яке оскаржується. 
Відсутність судового рішення позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання чи є оскаржуване судове рішення предметом розгляду суду касаційної інстанції (ст. 424 КПК України), чи дотримано строки звернення з касаційною скаргою (ст. 426 КПК України), а також чи в повній мірі дотримано вимоги до касаційної скарги (ст. 427 КПК України).
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України, не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 12 травня 2021 року щодо останнього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                             
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3