УХВАЛА

20 липня 2021 року 
Київ
справа №9901/285/21
адміністративне провадження №П/9901/285/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бевзенка В. М.                (далі - Cуд), перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України,  Верховного Суду,  Генеральної прокуратури України, Вищої ради правосуддя, третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції  про визнання неправомірними рішень, дій, бездіяльності органів державної влади та стягнення заподіяної шкоди,

У С Т А Н О В И В :
19 липня 2021 року до Верховного Суду як суду першої інстанції, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Верховної Ради України,  Верховного Суду,  Генеральної прокуратури України, Вищої ради правосуддя, третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції , в якій позивач просить Суд:
- стягнути з Верховної Ради України на його користь матеріальну та моральну шкоду, заподіяну позивачеві його незаконним звільненням;
- стягнути з Верховного Суду на його користь матеріальну та моральну шкоду, заподіяну йому позбавленням його права на судовий захист, права на апеляційний перегляд справи, порушенням розумних строків розгляду справи;
- визнати неправомірною бездіяльність Генеральної прокуратури щодо не розгляду його заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення від 30.11.21 року та стягнути з Генеральної прокуратури на його користь матеріальну та моральну шкоду;
- визнати обґрунтування  Вищою радою правосуддя  рішення від 15.06.21 року неправомірним та недоведеним, таким, що порушують його честь, гідність та ділову репутацію та стягнути з Вищої ради правосуддя на його користь матеріальну та моральну шкоду;
- зобов`язати Вищу раду правосуддя, як безпосереднього винуватця у його незаконному звільненні з посади судді і заподіяння істотної шкоди: вжити заходи по його поновленню на посаді судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону та як наслідок всіх прав судді, які були надані військовим суддям на час розформування військових судів; вжити заходи по відновленню йому військового та суддівського стажу;
- з метою встановлення розміру заподіяної йому матеріальної шкоди та як похідної від неї моральної шкоди, призначити судову експертизу.
Вирішуючи питання щодо можливості прийняття вказаної позовної заяви до провадження Верховного Суду, Суд виходить з такого.
Юрисдикція та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначається Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
У Главі 2 КАС України регламентовано правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, а також наведено критерії розмежування предметної, інстанційної юрисдикції та територіальної підсудності адміністративних судів.
Частиною четвертою статті 22 КАС України визначено виключну підсудністість Верховного Суду як суду першої інстанції.
Відповідно до цієї статті Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Зазначений перелік справ, що підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Частиною першою статті 20 КАС України визначено перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, в той час як решта публічно-правових спорів підсудні окружним адміністративним судам (частина друга статті 20 КАС України).
З поданого до суду адміністративного позову вбачається, що позивачем в одній позовній заяві об`єднано вимоги щодо визнання неправомірним рішення, дій та бездіяльності Верховної Ради України та Вищої ради правосуддя, а також Верховного Суду та Генеральної прокуратури.
Відтак, з переліку заявлених Верховному Суду як суду першої інстанції вимог (з урахуванням вимог дотримання інстанційної та виключної підсудності, визначених статтями 22 та 266 КАС України) йому підсудні лише позовні вимоги, що звернені до Верховної Ради України та Вищої ради правосуддя.
Позовні вимоги, адресовані Верховному Суду та Генеральній прокуратурі, Верховному Суду як суду першої інстанції не підсудні.
Відповідно до частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
У свою чергу, частиною п`ятою статті 172 КАС України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Згідно з частиною шостою статті 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
З урахуванням приписів вказаної норми КАС України, роз`єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом Верховним Судом як адміністративним судом першої інстанції за таких обставин є неможливим, оскільки вимоги позивача, заявлені до Верховного Суду та Генеральної прокуратури, не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 травня 2019 року у справі №9901/8/19, від 27 червня 2019 року у справі №9901/189/19, від 08 серпня           2019 року у справі №9901/17/19, від 19 вересня 2019 року у справі №9901/62/19, від 02 жовтня           2019 року у справі №9901/382/19 та від 03 вересня 2020 року у справі №9901/271/20.
Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу). 
Як було зазначено вище, застосування статті 172 КАС України щодо роз`єднання позовних вимог, є неможливим. 
Отже, враховуючи, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, вказаний позов в цілому не може бути прийнятий до розгляду Верховним Судом і підлягає поверненню особі, яка його подала.
Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.
На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 169, 172, 241, 243, 248, 256, 294, 295, 297 України, Суд

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України,  Верховного Суду,  Генеральної прокуратури України, Вищої ради правосуддя, третя особа-Національне агентство з питань запобігання корупції  про визнання неправомірними рішень, дій, бездіяльності органів державної влади та стягнення заподіяної шкоди - повернути позивачеві. 
Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду в порядку та строки, встановленими   статтями 293-297 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15   розділу VII "Перехідні положення" КАС України   до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя                                                                                                    В. М. Бевзенко