ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року	Львів	Справа № 260/2791/20 пров. № А/857/5163/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Бруновської Н.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Закарпатського окружного адміністративного суду  від 12 січня 2021 року ( суддя Гебеш С.А., ухвалене в м. Ужгороді о 15:24, повний текст складено 25.01.2021) у справі № 260/2791/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання протиправними та незаконними рішень, зобов`язання вчинити дії,-  

                                                         ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ужгородської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування п. 2. 24 Рішення ХLІV сесії VII скликання від 13 лютого 2020 року № 1901 і пункт 1.14 Рішення L сесії VII скликання від 23 липня 2020 року № 2067 Ужгородської міської ради та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21 листопада 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо  відведення  земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею1,4185 га, яка розташована по вул. Оноківській ,  з подальшою передачею у власність.    
Рішенням  Закарпатського окружного адміністративного суду  від 12 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального  права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване  рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року  та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що своїми діями відповідач порушив вимоги ст. ст. 19, 24 Конституції України, надавши перевагу третій особі щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Також зазначає, що, посилання відповідача на вимоги ст. 152 ЗК України є недоречними, оскільки зазначена норма регулює відносини у випадку порушення права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Однак спірна земельна ділянка не належить на даний час ні Позивачу ні Третій особі, а тому у позові Позивач на цю норму права не посилався, а обрав інший спосіб захисту
Апелянт стверджує, що відповідач зазначав, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі висновку управління містобудування та архітектури, а тому відмова є обґрунтованою і підстави для повторного розгляду клопотання позивача відсутні. Проте в подальшому відповідач зазначав, що згідно з витягом з протоколу №231 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури від 03. 06. 2020 року вирішено рекомендувати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою третій особі, а норма, яка зобов`язує орган місцевого самоврядування при розгляді відповідних клопотань надавати висновок архітектури в законодавстві відсутня. Відтак апелянт зазначає, що при розгляді клопотання Третьої особи управління містобудування та архітектури взагалі не було задіяно. Відтак апелянт зазначає, що наведене зайвий раз доводить порушення відповідачем вимог ст. ст. 19, 24 Конституції України щодо надання переваги третій особі, оскільки при розгляді клопотання позивача висновок управління містобудування та архітектури був обов`язковим, а при розгляді клопотання третьої особи норма, яка зобов`язує орган місцевого самоврядування при розгляді відповідних клопотань надавати висновок архітектури, в законодавстві відсутня.
Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу та з наведених у ньому підстав просить відмовити позивачу у задоволені апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили таку задовольнити.
Відповідач у клопотанні просить розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника.
Третя особа, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась та  явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без її участі.
Протокольною ухвалою суду від 17.05.2021 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до  висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  виходячи з наступного. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , як учасник бойових дій на підставі п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального страхування"  21 листопада 2019 року звернувся  до Ужгородського міського голови із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,4185 га, яка розташована по вул. Оноківській , з подальшою передачею у власність. До заяви було додано: копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; графічні матеріали, на яких  зазначено місце розташування об`єкта та площа земельної ділянки.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до п. 2.24 Рішення ХLІV сесії Ужгородської міської ради VII скликання від 13 лютого 2020 року № 1901 гр. ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4185 га для ведення особистого селянського господарства в кінці вул. Оноківської  на підставі висновку управління містобудування та архітектури, а саме, що спірна земельна ділянка знаходиться в охоронюваній   зоні очисних споруд.
Позивачем до позовної заяви додано витяги з протоколів засідання архітектури № 214 від 04 грудня 2019 року, яким залишили питання на довивчення, доручили управлінню містобудування та архітектури до наступного засідання постійної комісії надати пропозиції щодо можливості  задоволення клопотання та № 216 від 18 грудня 2019 року рекомендовано  відмовити у задоволенні клопотання відповідно до висновку  управління містобудування та архітектури. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 1.14 рішення L сесії  Ужгородської міської ради  VII скликання від 23 липня 2020 року № 2067 гр. ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,300 га для особистого селянського господарства по вул. Оноківській з подальшою передачею у власність.
Відповідно до витягу з протоколу № 231 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобдування архітектури від 03 червня 2020 року вирішено рекомендувати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у наданні йому дозволу на розробку  проектів землеустрою щодо відведення  земельної ділянки протиправним, позивач звернувся в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Статтею 118 частиною 6 Земельного кодексу України зокрема передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Відповідний  орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної  власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або  надає мотивовану відмову у його наданні.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, із змісту ст. 118 Земельного кодексу України вбачається, що до підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відноситься невідповідність місця розташування об`єкта вимогам закону, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і технічно-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою була направлена на довивчення для отримання висновку архітектури, який і став підставою для відмови у наданні запитуваного дозволу.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що у разі необхідності, колегіальним рішенням комісії для уточнення інформації або для надання пропозицій щодо подальшого розгляду клопотання надається доручення відповідному структурному підрозділу для подання такого висновку, що і було зроблено відповідачем.
Частиною 8 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.
Статтею 186-1 Земельного кодексу України зокрема передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Враховуючи наведене вище судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що при надходженні до органу місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наявність висновку міської ради у сфері містобудування та архітектури є обов`язковою умовою його затвердження, а не на стадії надання дозволу. 
Судом першої інстанції вірно зазначено, що надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою не означає прийняття позитивного рішення щодо затвердження даного проекту. Надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її у власність, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.
Враховуючи наведене вище, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що оскаржуваними рішеннями відповідача не порушено прав та інтересів позивача, оскільки за своєю правовою природою воно не породжує виникнення  у особи, якій надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки права власності на таку земельну ділянку, а вказаний дозвіл, який наданий третій особі є всього лише наслідком виконання  нею порядку звернення за таким дозволом. 
Доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Керуючись статтями 308, 310,315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 12 січня 2021 року у справі №260/2791/20 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 19.07.2021