ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року	Львів	Справа № 308/3096/17 пров. № А/857/6181/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В.
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від  04 грудня 2020 року (головуючий суддя Придачук О.А, м.Ужгород) у справі № 308/3096/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій неправомірними , –
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (далі – відповідач) , в якому просила визнати протиправними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області  щодо відмови у  переведенні на пенсію державного службовця, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити з 27.02.2017 року пенсію державного службовця з урахуванням при її розрахунку довідки про складові заробітної плати, виданої 21.02.2017 року Головним управлінням статистики у Закарпатській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 27.02.2017 року вона подала до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заяву про переведення на пенсію державного службовця, до якої додала довідку Головного управління статистики у Закарпатській області від 21.02.2017 року за вих № 11-05/615 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 
10.03.2017 року Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області видало позивачу вкладку № 16 до протоколу № 19 про відмову у перерахунку пенсії. 
Зазначені вище дії щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця позивач вважала незаконними, оскільки вона не просила перерахувати їй пенсію визначену Законом України «Про державну службу», через те, що вона отримує пенсію призначену та нараховану за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач наголошувала на тому, що вона звернулася до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця на підставі  постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року, відповідно до якої вона має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в силу наявного страхового стажу.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від  04 грудня 2020 року позов задоволено: визнано дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 27.02.2017 року пенсію державного службовця з урахуванням при її розрахунку Довідки про складові заробітної плати, виданої 21.02.2017 року Головним управління статистики у Закарпатській області.
Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» законодавством на сьогодні не передбачено, оскільки згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про винесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року передбачено, що з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». У зв`язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. 
Оскільки позивачка перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на перерахунок пенсії згідно Закону України «Про державну службу» не передбачено.
Особи, які беруть участь у справі, їх представники, у судове засідання не з`явились, хоча про дату , час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку  ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми  ст.205 цього Кодексу.
Згідно  ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Як встановлено судом 22.08.2014 року позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.
Згідно протоколу № 3293 від 02.09.2014 року Ужгородським міським управлінням Пенсійного фонду України позивачу нараховано пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про державну службу».
03.09.2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», їй таку пенсію згідно розпорядження Ужгородським міським управлінням Пенсійного фонду України призначено за віком, виплату пенсії по шифру 130 (пенсія державного службовця) припинено.
27.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію державного службовця до якої долучила Довідку Головного управління статистики у Закарпатській області від 21.02.2017 року за вих. № 11-05/615 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Згідно вкладки № 16 до протоколу № 19 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії.
З таким рішенням відповідача позивач не погоджувалась, відтак звернулась до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, відмовляючи позивачці у перерахунку пенсії, при зверненні позивача про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», діяв всупереч закону. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні міркування.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, (далі - Закон №1058- ІV).
Згідно із пунктом 1 частини 1  статті 8 Закону №1058-ІV  право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом  та досягли встановленого цим  Законом  пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у  статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частинами першою та другою  статті 10 Закону №1058  визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Згідно із частиною 3  статті 45 Закону №1058  переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
З наведеного вище зумовлюється висновок, що особа, яка одночасно має право на декілька видів пенсії, може обрати один вид пенсії шляхом подання відповідної заяви. Таке переведення здійснюється на підставі документів з дня подання заяви відповідно до чинних на момент такого переведення положень законодавства.
З 01 травня 2016 року принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» (далі – Закон № 889-VIII) від 10.12.2015. Цей нормативно-правовий акт передбачає певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців. Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визнано, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1  статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що жінки мають право на одержання пенсії державних службовців за наявності, зокрема, не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а також досягнення такими особами певного віку та наявності страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1  статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV  (далі - Закон № 1058-IV).
При цьому, зазначений вік визначається  статтею 26 Закону № 1058-IV.
Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності  Закону № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.
Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 попереднього Закону «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 попереднього Закону «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до  ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців,  стаття 37 Закону № 3723-XII  передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Наявними у матеріалах письмовими доказами підтверджується, що стаж державної служби позивача становить 32 роки, вона досягла віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058-IV та має відповідний страховий стаж.
Судом встановлено, що позивачкою до пенсійного органу було надано всі необхідні документи щодо переведення її на пенсію державного службовця відповідно до  ст. 37 Закону України «Про державну службу»
Отже, оскільки позивачка має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, досягла віку, що надає право на призначення пенсії державного службовця, то, відповідно до п. 12 Розділу ХІ  Прикінцевих та перехідних Закону № 889-VIII, вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до  Закону № 3723-XII.
Згідно з ч. 3  ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Беручи до уваги, що позивачка звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» 27.02.2017, тому саме з цієї дати необхідно здійснити призначення пенсії.
За наведених міркувань колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і  закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до суб`єктивного трактування обставин справи та норм як матеріального так і процесуальна права, однак такі не впливають на зміст правовідносин та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Статтею 316 КАС України  передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від  04 грудня 2020 року у справі № 308/3096/17   - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.