Ухвала
 
29 липня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 509/4188/19
провадження № 61-11677ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усик Г. І.
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс», Громадська організація «Громада Совіньйону за права», про захист прав споживачів, 
 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон» (далі - ОК «ЖК «Совіньйон») про захист прав споживачів.
ОСОБА_1 у позові посилався на незаконність погроз відповідача про відключення його будинку від комунікацій, по яким здійснюється надання комунальних послуг, що таке відключення і погрози його здійснити порушують права позивача, як споживача послуг, ставить його у становище жертви протиправної поведінки. Окрім цього, за твердженням позивача кооператив не має комунікацій і не веде діяльності з надання комунальних послуг, а всі комунальні послуги, по всіх комунікаціях, що заведені в будинок позивача та належать різним юридичним особам та органам місцевого самоврядування. Позивач отримує послуги від окремих постачальників, на підставі укладених договорів та без їх наявності, на підставі договірних відносин.
Позивач, як мешканець житлового масиву «Совіньйон», смт Таїрове Овідіопольського району Одеської області, регулярно оплачує комунальні послуги за тарифами, що були законно встановлені для даного виду послуг, проте ОК «ЖК «Совіньйон» з невідомих причин має намір порушити його права без всіляких на те підстав.
Посилаючись на зазначене, позивач просив визнати ОК «Житловий кооператив «Совіньон» таким, що не має права припиняти постачання електричної енергії, постачання природного газу, інших комунальних послуг; визнати ОК «Житловий кооператив «Совіньон» таким, що не має у власності комунікацій з постачання комунальних послуг; визнати відсутність повноважень у ОК «Житловий кооператив «Совіньон» на втручання у договірні відносини між мешканцями ж/м «Соваіньйон» та постачальниками комунальних послуг.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано ОК «ЖК «Совіньйон» таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, в тому числі припиняти постачання електричної енергії, водопостачання, водовідведення, природного газу, які надаються ОСОБА_1 . В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.
Ухвалюючи дане судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 отримав від відповідача листи щодо необхідності погашення заборгованості по сплаті членських та цільових внесків, в якому також вказано, що у разі непогашення заборгованості буде вирішено питання щодо відключення домоволодіння позивача від інженерних комунікацій, оскільки до компетенції ОК «ЖК «Совіньйон» не входять питання по відключенню будинку позивача, слід визнати таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг.
Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2020 року стягнуто з ОК «ЖК «Совіньйон» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, а також на оплату судового збору в розмірі 128,06 грн та 768,40 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року апеляційні скарги ОК «ЖК «Совіньйон» задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2020 року, в частині задоволення позовних вимог, та додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2020 року, скасовано. Прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. В решті рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2020 року залишено без змін. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки діючим цивільним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено захист можливого порушення права в майбутньому.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у липні 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції та додаткове судове рішення. 
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами                  є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру, зокрема, про визнання ОК «ЖК «Совіньйон» таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, у тому числі припиняти постачання електричної енергії, водопостачання, водовідведення, природного газу, які надаються ОСОБА_1 , визнання відповідача таким, що не має у власності комунікацій з постачання комунальних послуг; визнання відсутності у відповідача повноважень на втручання у договірні відносини між споживачами та постачальниками комунальних послуг.
 
Справа не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки                                     є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
 
У поданій касаційній скарзі заявник зазначає, що на даний момент відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а тому вважає, що справа потребує перегляду у суді касаційної інстанції. Крім того, в межах строку на касаційне оскарження представник надіслав до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги, в яких просить врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 911/2532/18, який узгоджується з позицією заявника у справі. Зазначає, що результат розгляду цієї справи має виняткове значення для позивача.
 
Перевіривши такі доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики. Наведена як приклад неоднакового застосування судами одних і тих самих норм матеріального права постанова Верховного Суду від 26 травня року № 911/2532/18 ухвалена за інших встановлених судом фактичних обставин справи. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що зазначена справа має виняткове значення для заявника, є необґрунтованими, оскільки вони нічим не підтверджені, а тому не можуть бути підставою для висновків про наявність обставин, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.
 
Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс», Громадська організація «Громада Совіньйону за права», про захист прав споживачів відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик