Справа № 344/4684/21 
Провадження № 33/4808/454/21 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 гривні,-
                                                         в с т а н о в и в :
Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 
Вказане адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин. 
Так 17 березня 2021 року в 03 год. 20 хв. по вул. В.Стуса, 13 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Audi A6 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне  правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На вказану постанову суду ОСОБА_1 05 липня 2021 року надіслав апеляційну скаргу, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 08 липня 2021 року. Просить скасувати постанову суду, оскільки вона постановлена за його відсутності з поважної причини, за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки. 
Разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує, що пропустив його через перебування за кордоном України та необхідністю продовження дозволу на проживання в Іспанії, який закінчився 02.05.2021 року. Ця обставина підтверджується даними його паспорта для виїзду за кордон та копією дозволу на проживання в Іспанії. Вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин, просить його поновити. 
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.  Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення. 
За змістом мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021 року, ОСОБА_1 не з`являвся на виклик суду 13.04.2021, 06.05.2021, 24.05.2021 та 14.06.2021, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами справи, отримав копію відеозапису, а також був повідомлений про призначене на 13.04.2021 року судове засідання в цій справі. Проте, ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 13.04.2021 року не з`явився, але цього ж дня подав до суду клопотання про виклик для допиту в суді свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Суд першої інстанції належним чином повідомив ОСОБА_1 і про розгляд справи 06.05.2021 року. 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи відносно нього на інший день, оскільки в нього виникла необхідність терміново виїхати в Іспанію, щоб продовжити термін дозволу на проживання там. Разом з тим, в клопотанні апелянт зазначив, що час його перебування в Іспанії складатиме 30 днів.
24 травня 2021 року ОСОБА_1 на електронну пошту суду надіслано заяву про відкладення розгляду справи з аналогічних підстав на інший день, після 10.06.2021 року, разом з фотокопією закордонного паспорта з штампом виїзду за кордон 29.04.2021 року.
Такого ж змісту заяву надіслано ОСОБА_1 на електронну адресу суду 13.06.2021 року та з проханням відкласти розгляд справи після 01.07.2021 року, а також долучено копію листа міграційної служби в Іспанії з перекладом на українську мову. За змістом вказаного листа ОСОБА_1 оголошено про припинення довготермінового проживання в Іспанії з 12.11.2020 року.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 08.07.2021 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
З матеріалів справи вбачається, що копія постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021 року була надіслана ОСОБА_1 16 червня 2021 року. 
В своїй заяві про поновлення строку ОСОБА_1 не зазначає коли саме він отримав копію оскаржуваної постанови суду і коли саме дізнався про її наявність, які заходи приймав для того щоб дізнатися про судове рішення та оскаржити його у встановлені законом строки.  
Водночас, ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд в Івано-Франківському міському суді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, проте, судові засідання неодноразово відкладалися на підставі поданих правопорушником клопотань. При цьому, до останнього клопотання про відкладення розгляду ОСОБА_1 додано копію листа міграційної служби в Іспанії, з якого вбачається, що дозвіл на проживання ОСОБА_1 в Іспанії закінчився ще у 2020 році, а тому можна зробити висновок, що виїзд апелянта в Іспанію не був терміновим.
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і належним чином не підтверджено ті обставини, які на думку апелянта, не дозволили йому своєчасно, в межах строку, встановленого законом звернутися зі скаргою на постанову судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки апелянта протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду та виходячи з конкретних обставин встановлених судом, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Апеляційний суд вважає, що для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 необхідно було вказати більш детальну інформацію про період його перебування за кордоном та  поважність причин, які змусили його виїхати за межі країни в той час, коли стосовно нього розглядалась справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, долучити належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують його доводи та свідчать про відсутність в нього реальної можливості своєчасно оскаржити судове рішення суду першої інстанції. 
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити які заходи він приймав щоб довідатися про стан судового провадження та коли саме дізнався про постанову суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, конкретизувати та довести наявність об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.  
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                                         п о с т а н о в и в :
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021року.
Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_1 .
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                 О.П. Васильєв