ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5899/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів                    Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги: ОСОБА_1 та ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021  року 
у справі №580/5899/20 (розглянуто в порядку спрощеного письмового провадження)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ
про стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И Л А :
У грудні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ (надалі - відповідач), в якому просив суд:
- стягнути кошти: 5243,82грн - заборгованість з доплати за службу в нічний час; 3749,02 грн - заборгованість з індексації грошового забезпечення; 5500,00грн - витрат на професійну правничу допомогу у цій справі;
- стягнути з ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5500,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач всупереч вимог закону не виплатив позивачу кошти за службу в нічний час за період з 07.11.2015 до 31.07.2017 та індексацію за період з 07.11.2015 до 30.06.2020.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період служби 07.11.2015 до 31.07.2017 та індексацію за період служби з 07.11.2015 до 30.06.2020.
Зобов`язано ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ (03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3; код ЄДРПОУ 40108646) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 19312, Черкаська обл., Лисянький р-н, с.Федюківка; РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за службу в нічний час за період служби 07.11.2015 до 31.07.2017 та індексацію за період служби з 07.11.2015 до 30.06.2020.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в даній частині повністю та стягнути витрати на правничу допомогу. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції в частині. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що договором передбачено оплату за надані адвокатські послуги, через два місяці після прийняття рішення.
Крім того, не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Так, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства України в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат, встановлених відповідним наказом керівника згідно вимог чинного законодавства України. У даному випадку, облік фактичного часу служби у нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби у нічний час. Оскільки доплата позивачу за роботу у нічний час була нарахована та виплачена, а довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час, згідно яких позивач має право на таку доплату - відсутні, тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу позивача не надано.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розгляду апеляційної справи та матеріалів справи в письмовому провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати в частині оскарження позивачем, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення., з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Згідно з копією трудової книжки позивача НОМЕР_2 з 30.03.2015 позивач прийнятий на посаду інспектора патрульної служби в ГУМВС України в м. Києві (наказ від 30.03.2015 №244о/с). 06.11.2015 звільнений з органів внутрішніх справ (наказ від06.11.2015 №67о/с). 07.11.2015 прийнятий на службу в поліцію у Департамент патрульної поліції (наказ від 07.11.2015 №114 о/с). 30.06.2020 позивач звільнений зі служби в поліції (наказ від 23.06.2020 №437о/с).
Відповідно до витягу з наказу відповідача від 23.06.2020 №437о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".
Листом від 09.11.2020 №599аз/41/5/05-2020 на запит представника позивача відповідач повідомив. Розмір посадового окладу за період проходження служби у відповідача встановлювався у таких розмірах:
за період з 07.11.2015 до 20.08.2017 на посаді інспектора роти №7 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП (далі - УПП у м. Києві ДПП)  - 2500грн.;
з 21.08.2017 до 02.05.2018 на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правового берега) УПП у м. Києві ДПП - 2500грн.;
з 03.05.2018 до 08.09.2019 на посаді юрисконсульта відділу правового забезпечення УПП у м. Києві ДПП - 2600грн.;
з 09.09.2019 до 30.06.2020 на посаді заступника начальника відділу правового забезпечення УПП у м. Києві ДПП - 3100грн.
За час служби з 07.11.2015 до 30.06.2020 позивач відпрацював 122 нічні зміни:
2015 рік: листопад - 6 змін, грудень - 6 змін;
2016 рік: січень - 8 змін, лютий - 6 змін, березень - 8 змін, квітень - 6 змін, травень - 8 змін, червень - відпустка, липень - 7 змін, серпень - 5 змін, вересень - 6 змін, жовтень - 5 змін, листопад - 8 змін, грудень - 8 змін;
2017 рік: січень - 7 змін, лютий - 6 змін, березень - 5 змін, квітень - 8 змін, травень - 2 зміни, червень - 6 змін, липень - 1 зміна.
Згідно з розрахунковими листами позивачу нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.07.2017.
Вважаючи не оплаченими відпрацьовані нічні зміни служби, не нарахованою індексацію, позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у заявлених спірних правовідносинах допустив бездіяльність щодо не нарахування та не виплати сум доплати за службу в нічний час та не здійснив нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача, а отже суд першої інстанції дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, визнавши її протиправною та зобов`язавши здійснити такі дії.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в даній частині, з огляду на наступне.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Щодо вимог позивача про стягнення на користь позивача заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час колегія суддів зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає  Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII  (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно по частин першої та другої  статті 94 Закону України «Про Національну поліцію»  поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Виходячи з положень пункту 1  постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»  (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з підпунктом 3 пункту 5 постанови №988, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Відповідно до  статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських -  наказом МВС України від 06.04.2016 №260  затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
У силу вимог пункту 11 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Судом першої інстанції встановлено, а апелянтом не заперечується, що несення позивачем служби в нічний час у спірному періоді та підтверджує їх кількість - 122 нічні зміни. 
Колегія суддів звертає увагу, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження обставини виплати позивачу доплати за несення служби у нічний час за вказаний період, тому з урахуванням положень пункту 11 Розділу II Порядку № 260, позивачу повинна бути виплачена доплата за службу в нічний час у загальній сумі 6722,90 грн, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.
Твердження апелянта про не надходження графіків нарядів та довідок обліку несення поліцейським служби в нічний час колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджений факт несення позивачем служби в нічний час, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений пп. 3 п. 5  постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».
Щодо позовних вимог в частині індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої  статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України  гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає  Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991  (далі - Закон України №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).
Відповідно до вимог частини першої  статті 1 Закону №1282-ХІІ  індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За правилами частини першої  статті 2 вказаного Закону  індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно частини першої  статті 4 цього Закону  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до  статті 9 Закону України № 1282-ХІІ  індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так,  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078  затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Порядок №1078), згідно п.1 якого він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1-1 вказаного Порядку встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У відповідності до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Як свідчать матеріали справи, згідно розрахункових листів вбачається, що місяцем, з якого визначається можливість нарахування індексації позивачу, є квітень 2016 року. 
Відповідно до інформації Держстату України індекс споживчих цін перевищував поріг у 103% у квітні 2016 року та складав 103,5 відсотка, а коефіцієнт індексації у червні-листопаді 2016 року становив 3,5%, у грудні 2016 року-лютому 2017 року - 7,7%; березні-травні 2017 року - 11,8%; червні-серпні 2017 року - 16%; вересні-листопаді 2017 року - 19,6%. Отже, право позивача на отримання сум індексації порушене відповідачем.
З огляду на підвищення індексу споживчих цін загальна сума індексації грошового забезпечення позивача мала бути нарахована та виплачена за період з квітня 2016 року до листопада 2017 року , проте відповідачем даної виплати не здійснено, що є порушенням вимог законодавства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що з огляду на невиплату відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення, а саме за період з квітня 2016 року до листопада 2017 року, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в даній частині.
Посилання відповідача (апелянта) на те, що лише  Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782  до вказаної Постанови №1078 внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, тому лише з цієї дати вказані особи мають право на індексацію колегія суддів відхиляє, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями  Закону України «Про Національну поліцію»  та  Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі №2140/1763/18.
При цьому, у матеріалах справи не містяться докази, що свідчать про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням викладеної вище позиції суду, тому вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог прийнято у відповідності до вимог законодавства.
В частині щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції відмовляючи зазначив, що належних доказів оплати позивачем суми коштів (платіжного документа) за отримання правової допомоги адвокатом суду першої інстанції не надано. Отже, не доведено понесення таких витрат, а тому відсутні підстави для їх розподілу. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині розподілу судових витрат, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що 06.07.2020 року між позивачем, з однієї сторони, та адвокатом Ганчуком Г.В., з іншої сторони, укладено договір про надання професійної правової (правничої) допомоги №06/07-П. Пунктом 2.2 ст.2 передбачено, що сума коштів (гонорар), що підлягає сплаті за цим договором та строк оплати визначається за домовленістю сторін та вказується у Замовленні, що оформляється відповідно до п.1.2.Договору.
Відповідно до Замовлення від 30.10.2020 №1 на умовах вказаного вище договору позивач доручає адвокату надати такі послуги:
підготовка та направлення адвокатського запиту до відповідача щодо надання інформації про кількість нічних змін, відпрацьованих позивачем за період служби в поліції - 500грн;
підготовка позовної заяви про стягнення коштів у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення - 5000грн.
Згідно з актом від 14.12.2020 прийому-передачі наданих послуг (далі - Акт) вказаний адвокат на виконання договору від 06.07.2020 надав позивачу правову допомогу відповідно до переліку:
підготовка та направлення адвокатського запиту до відповідача щодо надання інформації про кількість нічних змін, відпрацьованих позивачем за період служби в поліції - 0,5 год - 500грн (1000грн/1 год);
підготовка позовної заяви про стягнення коштів у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення - 5 год - 5000грн (1000грн./1год). Сума гонорару до сплати 5500,00грн.
Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо  обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 2040/5858/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено договір про надання адвокатських послуг та замовлення №1 від 30.10.2020 року, в якому чітко зазначено, що оплата послуг здійснюється, через два місяці, після прийняття рішення судом (стор. 35 том І).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції без підставлено висновок, що при наявності тільки квитанції (платіжного доручення) підлягають відшкодування витрат на правову допомогу, а отже, судом першої інстанції безпідставно відмовлено повністю в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Поряд з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи, оскільки ця категорія справ є справами незначної складності та по ним є стала судова практика, а тому написання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль, як наслідок сума витрат на її написання є завищеною.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги задоволено частково та категорія справ є справами незначної складності і по ним є стала судова практика, отже в даному випадку підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500,00 грн.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи пункту 1 частин 1, 2 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасування та прийняття нової про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ - залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в частині судових витрат - скасувати, в цій частині прийняти нове, яким стягнути з ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ (адреса: 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3; код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 19312, Черкаська обл., Лисянький р-н, с.Федюківка; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
В іншій частині Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий суддя                                                                      Г. В. Земляна

Судді:                                                                                          Є. І. Мєзєнцев
                                                                                                    В. В. Файдюк