П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2313/21	

 	                                             Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.                                                       Дата і місце ухвалення: 24.05.2021, м. Миколаїв 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01.01.2018 року, виходячи з 90% грошового забезпечення та виплатити відповідну суму різниці.    
Позов обґрунтовано тим, що з 1995 року, з моменту звільнення у запас, позивач став військовим пенсіонером та йому призначена (обчислена) відповідна пенсія, основний розмір якої складає 90% відповідних сум грошового забезпечення. ГУ ПФУ під час перерахунку пенсії на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – Постанова № 103), протиправно зменшив розмір його пенсії з 90% грошового забезпечення до 70%.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції підчас прийняття оскаржуваного рішення не було враховано того, що позивача у 1995 році було звільнено в запас з Військово-повітряних сил України, що підтверджується Витягом з наказу Міністра оборони України №01334 від 23.08.1995 року, Витягом з наказу командира військової частини 69223№456 від 10.10.1995 року та саме з 1995 року останній почав отримувати пенсію за вислугу років, проте отримував її в Російській Федерації. Відтак, позивач вказує, що оскільки пенсію за вислугу років він почав отримувати ще в 1995 році саме в Україні, службу проходив у Збройних силах України, то на нього повинно розповсюджуватися законодавство України саме того періоду.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст.  311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером Збройних Сил України, який отримує пенсію, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі – Закон України № 2262).
В квітні 2018 року ГУ ПФУ проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням основного розміру пенсії, що становить 70% грошового забезпечення.
Не погоджуючись з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені до ч. 2 ст. 13 Закону України № 2262 зміни щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а потім 70%     грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.
Крім того, оскільки позивачу призначено пенсію 01.07.2017 року та відповідно до ст. 13 Закону України № 2262 (чинної на момент призначення позивачеві пенсії), максимальний розмір пенсії військовослужбовців становив 70%, відповідачем правомірно здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року на підставі Постанови № 103, без змін основного розміру пенсії позивача.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновкам суду першої інстанції,  при цьому виходячи з наступного.
Статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, пунктом 1 якої зобов`язав перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.
Згідно ст.13 Закону №2262-XII у редакції, чинній на дату призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугою строків служби призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
У подальшому стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 13 Закону №2262-XII станом на 01.01.2003р. передбачалося, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.
Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014р., який набрав чинності з 01.05.2014р., до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» замінено цифрами « 70» відповідно.
Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією пенсійної справи надісланої відповідачем на виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів від 18 серпня 2021 року, пенсію за вислугу років позивачу призначено на підставі Закону України №2262-XII з 01.07.2017 року у розмірі 70% грошового забезпечення.
У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року, без змін основного розміру пенсії.
Таким чином, враховуючи, що підчас здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103 відповідачем не змінювалося  відсоткове значення розміру основної пенсії позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01.01.2018 року, виходячи з 90% грошового забезпечення та виплатити відповідну суму різниці. 
Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача, що оскільки пенсію за вислугу років останній почав отримувати ще в 1995 році саме в Україні та службу проходив у Збройних силах України, на нього повинно розповсюджуватися законодавство України саме того періоду, оскільки, як вбачається з копій матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , позивач з 12.10.1995 року по 30 червня 2017 року отримував пенсію за вислугу років по лінії Міністерства оборони Російської Федерації, та, лише, з 01.07.2017 року (на підставі заяв від 27.10.20 року про призначення (оновлення) пенсії за вислугу років та продовження виплати пенсії за новим місцем проживання) отримує пенсію за вислугу років на території України на підставі Закону №2262-XII.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції від 31 березня 2020 року колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5  ст.328 КАС України,  в касаційному порядку оскарженню не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.
                                                                       
                                                       Повний текст судового рішення виготовлений  31 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук