УХВАЛА

19 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/7976/20
адміністративне провадження № К/9901/23570/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року
у справі №380/7976/20 за позовом ОСОБА_1 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування рішень державного виконавця,
УСТАНОВИВ:
29 червня 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №380/7976/20 є пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Щодо посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду та обґрунтувати свою позицію щодо її застосування.
Так, позивач зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 2 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» в її співставленні з нормами статей 8, 33, 42 Конституції України, тобто позивач обґрунтовував свої вимоги неможливістю застосування до нього передбачених Законом України «Про виконавче провадження» санкцій у зв`язку з втратою основного джерела заробітку, порушення його права на вільне пересування, виїзд закордон та права  на зайняття підприємницькою діяльністю. 
Однак, скаржником не указано як, на його думку, такі норми повинні застосовуватись. 
Суд звертає увагу позивача, що формальне зазначення про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах без конкретизації позиції скаржника щодо того як такі норми мають бути застосовані, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Окрім викладеного, позивач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо того питання, що особа, яка працює на посаді директора ТОВ, є його єдиним учасником та займається перевезенням та діяльністю пов`язаною з транспортом, має в оренді транспортний засію для здійснення підприємницької діяльності, не може бути обмежений у праві керування транспортним засобом, оскільки буде вважатись таким, що втрачає основне джерело доходу і навпаки буде позбавлений можливості сплачувати аліменти.
Так, формальне зазначення питань до Суду без вказівки на норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Щодо посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Позивач зазначає, що його не було повідомлено належним чином про дату й час судового засідання, що було призначено на 26 травня 2021 року, у якому було прийнято постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/7976/20. У судовому засіданні, яке відбулось 26 травня 2021 року позивач не був присутній, як і його представник. Представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні у розгляді кримінальної справи, однак таке клопотання було відхилене.
Аналізуючи доводи скаржника Суд звертає увагу на їх суперечливість, оскільки стверджуючи про те, що позивача не було повідомлено належним чином про дату засідання, він указує на те, що його представник не міг прибути у судове засідання 26 травня 2021 року, оскільки був зайнятий в іншому судовому засіданні, у зв`язку із чим направляв до суду клопотання про відкладення розгляду справи.
З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання позивача на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
У решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №380/7976/20.
Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №380/7976/20 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
Суддя Верховного Суду