П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/11586/20	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Київському районі про визнання протиправним рішення, зобов`язання призначити та виплатити допомогу,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2021р. ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Київському районі, в якому просила:
- визнати протиправним рішення Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Київському районі призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення в Київському районі, яке є підрозділом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про призначення допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Проте, відповідач відмовив у призначенні вказаної допомоги з причини пропуску 12 місячного строку з дня народження дитини на подання відповідної заяви.
Вважаючи відмову у призначенні допомоги на дитину протиправною, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним рішення Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 20.08.2020р. №13-10/2-3584.
Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Київському районі призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою №2695 від 19.08.2020р.
Не погоджуючись із даним судовим рішенням Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення за призначенням  допомоги при народженні  дитини може бути поновлено лише за наявності поважних причин, які обумовлюють несвоєчасне звернення батьків, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними доказами. Позивачкою підтверджено належними та допустимими доказами факт пропуску з поважних причин строку звернення за призначенням соціальної  допомоги при народженні  дитини, а тому оскаржуване  рішення  підлягає скасуванню із призначенням та виплатою позивачці  допомоги при народженні  дитини.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту серії СР №000828 (а.с.8), є громадянкою Афганістану.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).
31.10.2019р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення в Київському районі про призначення соціальної допомоги при народженні дитини.
До заяви надані наступні документи:
- свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- лист щодо підтвердження факту наявності паспортних документів, у якому зазначається, що особова справа позивача перебуває на обліку ГУ ДМ Одеській області, копія свідоцтва про народження знаходиться на зберіганні у ТП ДМС.
11.11.2019р. управлінням направлено на адресу позивачки лист за №13-11/2-6117, в якому зазначено, що позивачці необхідно надати наступні документи: посвідку на постійне місце проживання або посвідку особи, яка потребує додаткового захисту позивача та її чоловіка; ІНН позивача та її чоловіка; довідку про доходи чоловіка; реквізити банку та свідоцтва про народження дітей.
10.12.2019р. Управлінням соціального захисту населення в Київському районі прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні соціальної допомоги за №13-11/2-6820, у зв`язку із відсутністю довідки особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту.
29.11.2019р. ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення в Київському районі про призначення соціальної допомоги при народженні дитини.
До заяви надана довідка про звернення за захистом в Україні на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .
2.01.2020р. Управлінням соціального захисту населення в Київському районі прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні соціальної допомоги за №13-10/2-12, у зв`язку із відсутністю довідки особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту.
19.08.2020р. ОСОБА_1 втретє звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення в Київському районі про призначення соціальної допомоги при народженні дитини.
До заяви надані наступні документи:
- довідка про звернення за захистом в Україні на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ;
- посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту серії СР № 000828;
- ІНН позивача;
- свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
20.08.2020р. Управлінням соціального захисту населення в Київському районі прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні соціальної допомоги №13-10/2-3584, оскільки звернення надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, з чим позивачка не погоджується.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій та рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Київському районі, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх протиправність та незаконність, судова колегія виходить з наступного.
Так, приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх  у  разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також  у  старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про охорону дитинства» з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей  у  сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну  допомогу,  передбачену ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992р. № 2811-XII та іншими законами України (надалі - Закон № 2811-XII).
Статтею 3 Закону №2811-XII визначені види державної  допомоги  сім`ям з дітьми, зокрема,  допомога при народженні  дитини.
Відповідно до ст.10 Закону №2811-XII  допомога при народженні  дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.
Згідно ч.7 ст.11 Закону №2811-XII  допомога при народженні  дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.
Пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної  допомоги  сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, також встановлено, що  допомога при народженні  дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
Отже,  допомога при народженні  дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.  При  цьому, законодавством не передбачено можливості поновлення такого строку.
Разом з тим, за правовими висновками Верховного Суду, що викладені  у  постановах від 14.02.2018р. по справі №591/610/16-а та від 2.10.2018р. по справі №495/3711/17, визначений ч.7 ст.11 Закону №2811-XII строк підлягає поновленню, а  допомога при народженні дитині  підлягає призначенню  у  разі наявності поважних причин такого пропуску, оскільки неможливість своєчасного звернення батьків порушує інтереси дитини, що є неприпустимим.
Таким чином, строк звернення за призначенням  допомоги при народженні  дитини може бути поновлено лише за наявності поважних причин, які обумовлюють несвоєчасне звернення батьків, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними доказами.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачка вперше звернулася вчасно за отриманням допомоги, до спливу 12 місяців з дня народження дитини, проте їй двічі відмовлено у призначенні допомоги з причини відсутності усіх необхідних для цього документів, а саме: у зв`язку із відсутністю довідки особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, отримання якої не залежало виключно від волевиявлення позивачки.
Таким чином, судова колегія зазначає, що первинне звернення позивачки за призначенням допомоги при народженні дитини зроблено вчасно, повторне звернення також зроблено до спливу 12 місяців, і тільки третє (повторне) звернення з незалежних від неї причин відбулося після спливу 12 місяців з дати народження дитини.
Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачкою підтверджено належними та допустимими доказами факт пропуску з поважних причин строку звернення за призначенням соціальної  допомоги при народженні  дитини.
При  цьому, свідоцтво про народження дитини є обов`язковим документом для призначення соціальної  допомоги при народженні  дитини.
Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем було вчинено усіх можливих та залежних від нього дій для отримання  допомоги при народженні  дитини  у  встановлений законодавством строк, тоді як обставини, що викликали пропущення такого строку є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Ухвалюючи дане  рішення,  слід врахувати ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Крім того, згідно п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989р. (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995р.), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991р. №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що  рішення  відповідача про  відмову у  призначення соціальної  допомоги при народженні  дитини є протиправним, а тому слід зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Київському районі призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Відповідно до ч.ч.1,2  ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність  рішень,  дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого  рішення,  дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судова колегія зазначає, що апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а  рішення  суду першої інстанції - без змін.
За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                   О.В.Яковлєв