П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/2878/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.   
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
04 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П., 
представника апелянта: Шалара І.В.,
представника заявника: Бабіної І.В.,
представника заявника: Сарафінчан І.Ф., 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги виконавчого комітету Чернівецької міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівці 2004" на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" про забезпечення позову, що подається до подання позовної заяви до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради про визнання протиправними дії та спонукання до вчинення певних дій, 
В С Т А Н О В И В :
25.06.2021 заявник, товариство з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1», звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову, що подається до подання позовної заяви, в якій з урахуванням додаткових пояснень та уточнень до заяви від 29.06.2021, просив заборонити виконавчому комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та/або іншим виконавчим органам Чернівецької міської ради до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили:
-вчиняти дії щодо дострокового розірвання в односторонньому порядку договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень, щодо здійснення перевезення пасажирів ТОВ «Денисівка-1» на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень з товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» (код ЄДРПОУ 31742567) 
-заборонити іншим перевізникам, окрім товариству з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1» (код ЄДРПОУ 31742567), здійснювати надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021  заяву товариство з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» про забезпечення позову задоволено частково.
Заборонено виконавчому комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та/або іншим виконавчим органам Чернівецької міської ради до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії щодо достроково розірвання в односторонньому порядку договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень, щодо здійснення перевезення пасажирів ТОВ "Денисівка-1" на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень з товариством з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" (код ЄДРПОУ 31742567).
Заборонено виконавчому комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та/або іншим виконавчим органам Чернівецької міської ради до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії щодо залучення інших перевізників, окрім товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" (код ЄДРПОУ 31742567), здійснювати надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42.
Не погоджуючись з судовим рішенням, 14.07.2021 виконавчим комітетом Чернівецької міської ради подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що кількість автомобільних перевізників, які можуть  бути залучені до здійснення регулярних спеціальних перевезень, законодавчо не обмежена. Тобто, замовник регулярних спеціальних перевезень має право залучати до здійснення таких перевезень декількох перевізників, на підставі заключних із ними договорів на здійснення перевезення пасажирів та затверджених паспортів маршрутів.
Враховуючи вказані обставини, заборона виконавчому комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії щодо залучення інших перевізників, окрім товариства з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1», здійснювати надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування №6, 11, 12, 42 суперечить положенням Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки така заборона суду першої інстанції вчиняти виконавчому комітету Чернівецької міської ради відповідні дії щодо укладення договорів з декількома учасниками таких відносин з перевезення пасажирів в режимі регулярних спеціальних перевезень суперечить суті таких перевезень.
Також, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що заборона виконавчому комітету Чернівецької міської ради вчиняти дії щодо дострокового розірвання в односторонньому порядку договорів №62 та №63 від 31.03.2021 з будь-яких підстав (а не з підстав, вказаних у листі Департаменту житлово-комунального господарства міської ради від 24.06.2021 №03/01-30/2627) може мати наслідком ситуацію, коли при невиконанні умов договорів у виконавчих органів Чернівецької міської ради будуть відсутні можливості для вжиття заходів щодо їх розірвання з інших підстав ніж ті, які виявлені в момент проведення перевірок протягом червня 2021 року. 
Апелянт зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.
Також, 26.07.2021 до суду надійшла апеляційна скарга товариства з обмежено відповідальністю «Чернівці 2004».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що оскаржуваною ухвалою суду від 29.06.2021 порушено права ТОВ «Чернівці 2004», оскільки 25.06.2021 Департаментом транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради, укладено договори №2,3 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень за схемами міських автобусних маршрутів в м. Чернівці №6, 11, 12 ,42.
Апелянт вказує, що оскаржувана ухвала впливає на права та інтереси осіб, зокрема ТОВ «Чернівці 2004», які не мають змоги перевозити працівників підприємств та інші групи пасажирів, оскільки вказана ухвала забороняє виконавчому комітету Чернівецької міської  ради залучати інших перевізників і цим надає переваги у здійсненні перевезень виключно ТОВ «Денисівка-1», навіть за наявності очевидних порушень щодо надання транспортних послуг.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021, враховуючи усунення апелянтом ТОВ «Чернівці 2004» недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору, відкрито апеляційне провадження.
Апеляційні скарги виконавчого комітету Чернівецької міської ради та товариства з обмежено відповідальністю «Чернівці 2004» призначено до апеляційного розгляду в судове засідання на 03.08.2021 на 10 год. 00 хв.
Також, 30 липня 2021 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Денисівка-1», в якому заявник просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернівецької міської ради без задоволення.
Заявник зазначає, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.
Відтак, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку №1081, залучення іншого перевізника на обслуговування маршруту загального користування, якими є маршрути №6, 11, 12, 42 можливо виключно після розірвання Договорів №62 та №63 з ТОВ «Денисівка-1».
Враховуючи викладене, апелянт вказує, що оскаржувана ухвала в частині заборони відповідачам залучати інших перевізників, окрім ТОВ «Денисівка-1», здійснювати надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування №6, 11, 12, 42 жодним чином не обмежує право відповідачів на залучення на договірних засадах інших перевізників на перевезення певних категорій пасажирів на автобусному маршруті за умовами, якщо це не є маршрути загального користування, а є маршрутами спеціальних перевезень, оскільки здійснення перевезень на маршрутах загального користування здійснюється тільки на конкурсній основі і тільки після закінчення строку дії відповідного договору, укладеного із переможцем конкурсу, або його дострокового розірвання.
Також, 02.08.2021 до суду засобами електронного зв`язку надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ  «Чернівці 2004»  від  ТОВ «Денисівка-1», в якому заявник посилається на ст. 43 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно якої визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.
При цьому, пунктом 1.2 Договорів №62 та №63 передбачено, що на підставі протоколу засідання конкурсного комітету з визначення перевізників на міських маршрутах загального користування від 09.07.2020, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.03.2021 №207/6 Замовник надає перевізникові право здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування згідно з додатком №1, а тому Договори №62 та №63 укладені з ТОВ «Денисівка-1» як із переможцем конкурсу на маршрутах загального користування в режимі спеціальних перевезень.
При цьому, заявник вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині заборони відповідачам залучати інших перевізників, окрім ТОВ «Денисівка-1», здійснювати надання транспортних послух міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 жодним чином не обмежує право ТОВ «Чернівці 2004» на здійснення перевезення певних категорій пасажирів на автобусному маршруті на договірних засадах за умовами, якщо це не є маршрути загального користування, а є маршрутами спеціальних перевезень, оскільки здійснення перевезень на маршрутах загального користування здійснюється тільки на конкурсній основі і тільки після закінчення строку дії відповідного договору, укладеного з переможцем конкурсу або його дострокового розірвання.
Крім того, представник заявника також звертає увагу, що в умовах договорів №2 та №3  укладених між  Департаментом транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради та ТОВ «Чернівці 2004», відсутній пункт, який визначає певну категорію пасажирів, перевезення яких має здійснювати зазначене підприємство, що не відповідає закріпленому на законодавчому рівні визначенню регулярних спеціальних перевезень 
В судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції 03.08.2021, представником виконавчого комітету Чернівецької міської ради та представником апелянта ТОВ «Чернівці 2004» надано пояснення щодо поданих апеляційних скарг, разом з тим, у зв`язку з технічними перебоями, які виникли під час здійснення розгляду справи відеконференцзв`язку з Чернівецьким окружним адміністративним судом, представником заявника не надано пояснень та заперечень щодо заявлених апеляційних скарг.
При цьому, представник виконавчого комітету Чернівецької міської ради просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній та скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення адміністративного позову.  
Представник ТОВ «Чернівці 2004»  також просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній та скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення адміністративного позову.  
Враховуючи вказані обставини, судом апеляційної інстанції оголошено перерву в судовому засіданні до 04 серпня 2021 року 10 год. 15 хв. та запропоновано представнику заявника з`явитись в судове засідання до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Під час розгляду справи 04.08.2021 представники заявника ТОВ «Денисівка-1» заперечили щодо задоволення апеляційних скарг виконавчого комітету Чернівецької міської ради та ТОВ «Чернівці 2004», у зв`язку з чим просили суд апеляційної інстанції залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги виконавчого комітету Чернівецької міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівці 2004» слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.03.2021 між виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, в особі директора Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» укладено договори про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень № 62 та № 63, якими зокрема надано права ТОВ «Денисівка-1» здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень з товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1».
Згідно п. 6.1 зазначених договорів вони діють з 03.04.2020 до зняття карантинних обмежень, пов`язаних із гострою респіраторною хворобою COVID-19 та відновлення роботи транспорту загального користування у звичайному режимі руху.
За невиконання умов договорів замовник має право в односторонньому порядку достроково порядку достроково розірвати договори з письмовим повідомленням перевізника за 30 днів до розірвання (п. 2.3.10 Договорів).
Пунктом 6.5.1 Договорів визначено, що договорі може бути розірваний за ініціативою Замовника у випадках, зокрема, вчинення Перевізником більше трьох порушень умов Договору впродовж одного місяця.
24.06.2021 Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради підготовлено та направлено до товариства з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» лист-повідомлення за вих. № 03/01-30/2627 про розірвання договорів від 31.03.2021 № 62 та № 63 та припинення обслуговування маршрутів № 6, 11, 12, 42 з 29.06.2021.
Підставою для направлення вказаного листа-повідомлення слугувало те, що ТОВ «Денисівка-1» допущено три порушення умов Договорів, а саме пункту 2.2.25 Договорів за період проведення перевірок (09.06.2021, 10.06.2021 та 15.06.2021), у зв`язку з чим проінформовано ТОВ «Денисівка-1» про розірвання договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень від 31.03.2021 №62 та №63 щодо здійснення перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень.
Не погоджуючись з діями суб`єкта владних повноважень, заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, поданою до пред`явлення позову, в якій заявник вказує, що наведені в листі-повідомленні від 24.06.2021 факти порушень не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки: під час перевірок, які проводилися 09.06.2021, 10.06.2021 та 15.06.2021 представники товариства не були присутні; з актами перевірок не ознайомлено товариство; копії зазначених актів на адресу товариства не надсилалися; будь-які повідомлення про необхідність прибути до уповноважених органів для підписання актів перевірок товариством не отримувалось; повідомлень про усунення порушень договорів не було; будь-яких порушень товариством не вчинялося.
Посилаючись на положення умов договорів від 31.03.2021 № 62 та № 63, заявник зазначає, що такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку замовником тільки через 30 днів після отримання товариством відповідного повідомлення, а не за 4 дні, як зазначено в листі-повідомленні від 24.06.2021.
Крім того, заявник зазначав, що організатором перевезень є виконавчий комітет Чернівецької міської ради, а не Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської, тобто, розірвати достроково договора № 62 та № 63 може замовник - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, а не Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської.
Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що викладені заявником доводи свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 КАС України, оскільки в даному випадку заборона відповідачам до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії щодо достроково розірвання в односторонньому порядку договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень, щодо здійснення перевезення пасажирів ТОВ «Денисівка-1» на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень з ТОВ «Денисівка-1» дозволить уникнути значних фінансових втрат для товариства, пов`язаних з припиненням надання транспортних послуг, в т.ч. звільнення водіїв, понесення витрат на придбання техніки та пального понесених на виконання умов договорів, застосування санкцій контролюючими органами тощо.
На думку суду, у даному випадку, невжиття згаданого заходу забезпечення позову може призвести до того, що намір позивача захистити свої порушені права та інтереси в даному судовому провадженні неможливо буде реалізувати у випадку вчинення відповідачами будь-яких дій щодо достроково розірвання в односторонньому порядку договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021, що може призвести в тому числі до остаточного відсторонення заявника від перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42, а судовий розгляд адміністративного позову, який має намір подати заявник стане недоцільним, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та порушить право позивача на судовий захист.
З огляду на наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому наявні підстави для часткового задоволення заяви ТОВ «Денисівка-1» про забезпечення позову, що подається до подання позовної заяви.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналізуючи вищевикладене,  колегія суддів приходить до висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Тобто, колегія суддів зауважує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Разом з тим, визначені в ст. 150 КАС України підстави забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності учасників справи.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівності.
Крім того, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
У зв`язку з цим суд у кожному випадку повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає від меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Аналогічні правові висновки зазначено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 640/2326/19.
Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні з заявою про забезпечення позову, що подається до подання позовної заяви, ТОВ «Денисівка 1» зазначено, що невжиття заходів, визначених заявником у поданій заяві, унеможливить ефективний судовий захист та поновлення порушених прав, а також вплине на майнові права заявника у вигляді понесення матеріальних збитків, оскільки:
-направлення листа-повідомлення до органів, які здійснюють державний контроль в галузі пасажирських перевезень призупинить роботу товариства з 29.06.2021 на невизначений час до набрання чинності рішенням суду, що потягне за собою значні фінансові втрати для товариства, зокрема: звільнення 30 водіїв, які задіяні на обслуговуванні автомобільних маршрутах № 6, 11, 12, 42 у зв`язку із скороченням чисельності та штату; задля виконання умов договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021 на 15 транспортних засобах, що обслуговують автомобільних маршрутах № 6, 11, 12, 42 понесено витрат на придбання 15 gps-трекерів Dyegoo на загальну суму 15000 та камер відеоспостереження Sann Full hd для здійснення запису кабіни водія та салону в кількості 15 штук на загальну суму 31500,00 грн, на виконання умов договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021; придбання палива в загальній кількості 3735 л на суму 88332,75 грн для заправки автобусів, які обслуговують автомобільні маршрути № 6, 11, 12, 42. На підтвердження наведених обставин заявник надав до суду відповідні письмові докази;
-накладення контролюючими органами штрафних санкцій на товариство за умови продовження здійснення перевезень на автомобільних маршрутах № 6, 11, 12, 42, у зв`язку направленням на адресу Управління Укртранспебпеки у Чернівецькій області та Управління патрульної поліції в Чернівецькій області листа-повідомлення від 24.06.2021 № 03/01-30/2627;
-припинення перевезення пасажирів за вказаними автомобільними маршрутами.
На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо достроково розірвання в односторонньому порядку договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень та заборонити іншим перевізникам, окрім ТОВ «Денисівка-1», здійснювати надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42, у разі задоволення позову, істотно ускладнить виконання судового рішення, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Колегія суддів наголошує, що частиною 2 статті 150 КАС України законодавчо регламентовано підстави для вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, правова конструкція згаданої норми не вимагає встановлення судом на цій стадії протиправності відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, а обмежується достатністю виявлення лише «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача.
Водночас, такі ознаки не мають окреслених законодавчих меж та кваліфікуючих критеріїв і в кожній конкретній справі ці поняття є оціночними.
Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність самих таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.
Аналогічну правову позиції викладено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 та від 06 лютого 2019 року справа № 826/13306/18, від 28 січня 2021 року у справі №ЗД/460/11/20.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява №11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Також, у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 наголошував на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Аналізуючи встановлені обставини у справі, а також положення чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що умовою для застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтовані аргументи заявника, що його права та інтереси будуть порушені, при цьому, у разі позитивного розгляду адміністративного позову, ТОВ «Денисівка 1» необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів.
При цьому, на підтвердження вказаних обставин свідчить також долучення представником ТОВ «Чернівці 2004»  наступних документів, а саме:
-договір №2 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень за схемами міських автобусних маршрутів в м. Чернівцях, укладений 25.06.2021 між Департаментом транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради та ТОВ «Чернівці 2004», який починає діяти з 29.06.2021.
-договір №3 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень за схемами міських автобусних маршрутів в м. Чернівцях, укладений 25.06.2021 між Департаментом транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради та ТОВ «Чернівці 2004», який починає діяти з 01.07.2021.
Згідно п. 1.1 та 1.2 вказаних договорів предметом договору є забезпечення на період карантину надання міським автомобільним транспортом транспортних послуг в режимі спеціальних перевезень пасажирів  за схемами міських автобусних маршрутів м. Чернівці. Перелік міських автобусних маршрутів визначено згідно з додатком №1.
При цьому, досліджуючи додатки №1 до договорів №62 та №63, укладеного між виконавчим комітетом Чернівецької міської ради та ТОВ «Денисівка 1», судом апеляційної інстанції встановлено, що назви маршрутів №6, 11, 12, 42 відповідають визначеним у додатках №1 до договорів №2 та №3, укладених між Департаментом транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради ТОВ «Чернівці 2004».
Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ТОВ «Денисівка-1», оскільки укладення Департаментом транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради договорів з ТОВ «Чернівці 2004» на тих самих маршрутах (№6, 11, 12, 42) без надання оцінки правомірністі дій відповідача щодо направлення листа-повідомлення про розірвання Договорів від 31.03.2021 №62 та 63 про припинення обслуговування маршруті ТОВ «Денисівка-1», може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду поданої заяви не є вирішенням публічно-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, колегія суддів вважає вимушеним заходом, оскільки, як уже зазначено у даному судовому рішенні, невжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних наслідків, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Застосовуючи заходи забезпечення позову, судом не розглядається питання правомірності укладених договорів і наявності обставин, як підстав для задоволення позову.
У даному випадку, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обрано адекватні заходи для забезпечення позову, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 151 КАС України, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 про  забезпечення позову є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги виконавчого комітету Чернівецької міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівці 2004" залишити без задоволення, а  ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений  ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   05 серпня 2021 року.

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Ватаманюк Р.В.