П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1993/21	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1  звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області по складанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) Ф-28217-51-у від 07.05.2020 року про стягнення з нього на користь ГУ ДПС в Одеській області грошової суми 7 175,30 грн.; 
визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф-28217-51-у від 07.05.2020 року про стягнення з нього на користь ГУ ДПС в Одеській області грошової суми 7 175,30 грн.; 
зобов`язати відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення грошового зобов`язання з єдиного внеску на суму 7175,30 грн., нарахованого відповідно до вимоги Ф-28217-51-у від 07.05.2020 року; 
стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що у період з серпня 2017 року по серпень 2018 року він проходив службу в ДСНС у зоні проведення АТО (ООС) та за нього страхові внески сплачувались роботодавцем. При цьому, у вказаний період його незалежна професійна діяльність, як адвоката була зупинена, про що належним чином було повідомлено органи ДПС.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково. Суд визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) Ф-28217-51-у від 07.05.2020 року та зобов`язав відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення грошового зобов`язання з єдиного внеску на суму 7175,30 грн. Також суд стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. 
Скасовуючи оскаржувану вимогу та рішення, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача відсутні підстави для нарахування позивачеві податкових зобов`язань зі сплати ЄСВ на суму 7175,30 грн., що вже встановлено Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі № 420/7300/20.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
В апеляційний скарзі Головне управління ДПС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що позивачу в автоматичному режимі нарахований єдиний соціальний внесок за період з липня 2017 по серпень 2018 року. Станом на 31.12.2019 року в інтегрованій картці платника податку рахувалась заборгованість у розмірі 7175,30 грн., що стало підставою для формування вимоги про сплату боргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.  

Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області, Північному управлінні у м. Одесі, Суворовській державній податковій інспекції (Суворовський район м. Одеси) (код ДПІ 1554) як фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з 21.10.2016.
Позивачем до контролюючого органу були подані заяви за формою № 8-ОПП (про ліквідацію або реорганізацію платника податків) (вх. до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 20.07.2017 № 15420/К/15-54) та за формою 7- ЄСВ (про зняття з обліку платника єдиного внеску) (вх. до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 20.07.2017 № 15421/К/15-54). В результаті опрацювання вище зазначених форм в ITC «Податковий блок» стан платника податків змінився на 3 – Прийнято рішення про припинення (розпочато ліквідаційну процедуру).
Позивачем до контролюючого органу були подані заяви за формою №5-ОПП (для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) «зміни» (вх. до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 27.08.2018 № 6095/К/15-54-08) та за формою 1-ЄСВ (про взяття на облік платника єдиного внеску) (вх. до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 27.08.2018 № 6093/К/15-54-08). 
За січень - грудень 2017 року ОСОБА_1 нараховано в автоматичному режимі єдиний внесок у сумі 8 448,00 грн.
За 2018 рік нараховано в автоматичному режимі єдиний внесок у загальній сумі            9 828,72 грн. 
27.01.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено вимогу        № Ф-28217-51 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 7175,30 грн., не погодившись із якою, позивач звернувся до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі № 420/7300/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року, вимогу Головного управління ДПС в Одеській області №Ф-28217-51 від 27.01.2020 року про сплату боргу у розмірі 7175,30 грн. визнано протиправною та скасовано.
Однак 07.05.2020 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято вимогу Ф-28217-51-у про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми 7175,30 грн., яку податковим органом пред`явлено до примусового виконання до Другого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Законність винесення податковим органом вказаної вимоги у 2020 році є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не містить жодного обґрунтування незгоди відповідача з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 2000 грн.
Зважаючи на зазначене, судова колегія переглядає оскаржуване рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені    Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI  (далі – Закон №2464).
Як зазначено у пункті 2 частини 1 статті 1 згаданого Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Положеннями статті 2 Закону №2464 закріплено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Виключний перелік платників єдиного внеску закріплений у частині 1 статті 4 Закону України №2464-VI, а саме: роботодавці; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах; особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - за непрацюючого іншого з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника.
Відповідно до абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
В той же час, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах з роботодавцем та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює,   Законом не врегульовано.
З аналізу наведених норм у сукупності вбачається, що платниками єдиного соціального внеску, зокрема, особи, що провадять адвокатську діяльність. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. 
Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме для досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
З огляду на зазначене можна дійти висновку, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому ж випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.
Відповідно до листа-відповіді ДПС України від 07.04.21 № 7932/6/99-00-04-03-01-06, за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС 20.07.2017 року ОСОБА_1 подано до ГУ ДПС в Одеській області заяву за формою 7-ЄСВ, де в додатках зазначено підставою для подання заяви – Витяг від 17.07.2017 № 176 про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (т.1 а.с. 172-173).
Враховуючи викладене, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що останнім періодом, за яким позивачу необхідно було обчислити, нарахувати та сплатити єдиний внесок: січень-липень 2017 року. Однак відповідно до даних ІТС ДПС у ОСОБА_1 обліковуються нарахування єдиного внеску за період, коли адвокатська діяльність фактично була зупинена, а у податкового органу в наявності перебували підтверджуючі документи. 
При цьому станом на дату розгляду скарги коригування некоректних базових записів у відповідності до вимог розділу І Порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску обліку на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, ГУ ДПС в Одеській області не здійснювалося.
Наведене вище спростовує доводи апелянта про те, що будь-яких заяв від ОСОБА_1 немає, а станом на 2017 року є лише його запит на отримання відомостей з Державного реєстру фізичних-юридичних осіб. Крім того, матеріали справи містять заяву про зняття з обліку платника та відповідні обставини вже визнавались судовими рішеннями у справі № 420/7300/20, а також самим ДПС України у листі від 07.04.21 № 7932/6/99-00-04-03-01-06.
Таким чином, за обставин розглядуваного спору, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) Ф-28217-51-у від 07.05.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 7175,30 грн. винесена ГУ ДПС в Одеській області з ідентичних обставин, оцінка яким вже надана під час судового розгляду справи № 420/7300/20, в ході якої встановлено відсутність законних підстав для виставлення податкової вимоги в розмірі 7175 грн. 30 коп. Більш того, в листі ДПС України від 07.04.21 № 7932/6/99-00-04-03-01-06 прямо зазначено, що така ситуація виникла внаслідок відсутності коригування некоректних базових записів.
Судова колегія зазначає, що посилання податкового органу на те, що вимога сформована засобами інформаційної системи ДФС в автоматичному режимі, не спростовує необґрунтованості її формування.
Зважаючи на відсутність підстав нарахування єдиного внеску протягом періоду з липня 2017 року по серпень 2018 року, вимога ГУ ДПС Одеській області Ф-28217-51-у від 07.05.2020 року на суму 7175,30 грн. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску має бути скасована.
Крім того, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що з метою належного та повного захисту порушених прав позивача, що виключало б ймовірність їх подальшого порушення з боку суб`єкта владних повноважень, необхідно зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення грошового зобов`язання з єдиного внеску на суму 7175,30 грн.
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної  скарги та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що вказана справа належить до категорії  незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у учасників справи права на касаційне оскарження такого рішення.
Керуючись ст. ст.308,    311,    315,    316,    321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.