Справа № 465/4136/18                                Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/3378/20        ,3375/20                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Мікуш Ю.Р.
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
З участю: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Левик С.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу №465/4126/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2020 року та ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року та представника ОСОБА_2 – адвоката Жидачек Тетяни Миколаївни на рішення Франківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
в с т а н о в и в :
11.07.2018 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до Франківського районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття та судових витрат.
Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 11.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року виправлено описку в рішенні щодо частки розміру аліментів, зазначивши правильно «у розмірі 1/6 частки». 
Рішення суду оскаржили позивач і відповідач, ухвалу суду про виправлення описки оскаржила позивач ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржувані судові рішення незаконними, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Визначаючи розмір аліментів, суд не врахував надані нею чеки та скріншоти , які свідчать про те, що витрати на сина становлять 11385 грн. Крім того, син відвідує ряд гуртків на які потрібні відповідні кошти. Визначений судом розмір аліментів не забезпечить дитині належного утримання, лікування та культурного розвитку. Ухвалюючи рішення, суд не взяв до уваги стан здоров`я відповідача, його високу платоспроможність, відсутність інших дітей, непрацездатних дружини, батьків. 
Просить скасувати оскаржуване нею рішення та ухвалу суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Звертає увагу, що позивач жодним чином не обґрунтовує стану здоров`я та матеріального становища дитини. Вимоги позивача щодо 1/3 частки не обгрунтовані та не доведені. Звертає увагу, що про здоров`я дитини від самого його народження дбає батько , що підтверджується медичними документами, які наявні в матеріалах справи, а тому абсолютно необґрунтованими є посилання, що позивачка несе витрати на лікування та посилене харчування дитини. Зазначає, що відсутність доходу позивача не означає, що тягар утримання дитини має бути покладений лише на відповідача, оскільки обов`язок утримання дитини лежить на обох батьках. Звертає увагу, що в разі задоволення позову в повному обсязі, сума аліментів буде в декілька разів перевищувати мінімальний гарантований розмір аліментів так і мінімальний рекомендований розмір, а тому вважає що 1/8 частка, яка становить 4000 грн. в місяць є повністю достатньою з врахуванням обов`язку матері утримувати дитину. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку.
Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України позивачем ОСОБА_1 надано суду Відзив на апеляційну скаргу.
У Відзиві позивач дає аргументований аналіз всім мотивам, зазначеним у апеляційній скарзі відповідача та зазначає, що не погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , просить таку відхилити та задоволити її апеляційну скаргу в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Левик С.А. на підтримання доводів апеляційної скарги позивача та заперечення апеляційної скарги відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін по справі не підлягають до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012 року, що підтверджується актовим записом № 846 у книзі реєстрації актів про одруження.
Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ від 11.12.2012, що підтверджується актовим записом № 5985.
Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 08.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано.
Із матеріалів справи, пояснень учасників встановлено, що дитина ОСОБА_6 , 2012 року народження проживає з матір`ю ОСОБА_1 .
Визначаючи розмір аліментів на дитину ОСОБА_4 , судом першої інстанції дано детальний аналіз всім обставинам справи щодо участі батьків в утриманні та вихованні сина та можливості забезпечення дитини.
У частині першій статті 27 Конвенції ООН про права дитини , статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку.
Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей, незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями статті 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Вирішуючи розмір аліментів на дитину, судом враховано доходи матері, батька дитини, перевірено наявність інших утриманців. Судом взято до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 періодично надає матеріальну допомогу на дитину, бере участь у вихованні дитини. Із долучених до матеріалів справи світлин встановлено, що дитина фізично здорова, доглянута, батьки працюють з дитиною як у фізичному розвитку так і в розширенні кругозору, в розвитку здібностей дитини і їх вдосконаленні, вклад батьків виправданий потребами дитини із врахуванням матеріальних можливостей батьків та їх бажанням працювати з дитиною та доглядати за нею.
Із врахуванням всіх обставин справи, суд прийшов до переконливого висновку, що визначений розмір аліментів 1/6 доходу відповідача сприятиме дитині у його найкращому забезпеченні відповідно до віку, витрат на забезпечення життєдіяльності дитини, для підтримання здоров`я та відпочинку.
Посилання відповідача ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на гарантований розмір аліментів для дитини відповідного віку, визначений у Законі України «Про державний бюджет», суд апеляційної інстанції не приймає та зазначає, що у випадку, коли батьки мають можливість надати дитині більше, ніж визначено Законом, це сприятиме для фізичного і розумового розвитку їхньої дитини, закладе в дитини повагу, любов до батьків та бажання на майбутнє бути корисним для батьків, робити їм приємність та надавати допомогу як матеріальну так і моральну підтримку, а також, відповідно, в майбутньому сприяти своїм дітям у найкращому їх забезпеченні.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, суд не приймає та зазначає, що розмір аліментів батька 1/6 частки є достатнім для розумних меж забезпечення дитини ОСОБА_5 , 2012 року народження. Крім матеріального утримання дитини, яке повинне бути виваженим із врахуванням оточення дитини та вимог часу, дитині потрібне спілкування, батьківська любов, виховання в дитини відповідальності, навчання її працелюбності, поваги до інших та інших цінностей життя. Цей обов`язок батьків не є другорядним, однак не менш важливий, в порівнянні з матеріальною стороною, яку дитина отримує від батьків в межах можливостей і розумного підходу.
Враховуючи те, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування законного рішення.
Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Жидачек Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2020 року та ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 24 червня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк