ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 р.	Справа № 520/16947/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 30.03.21 року по справі № 520/16947/2020
          за позовом          ОСОБА_2  
          до         Державного реєстратора державної реєстрації прав власності Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича ,         Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича      треті особи           ОСОБА_1 
          про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до державного реєстратора державної реєстрації прав власності Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича (далі – відповідач-1) приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича (далі – відповідач-2), третя особа – ОСОБА_1 , в якому просила: 
визнати протиправним та скасувати рішення №42329597 від 01.08.2018 року Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича про внесення змін до державного реєстру щодо об`єкту нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1 - 4-7 в літ "А-5" за адресою: АДРЕСА_1 , зміну адреси: АДРЕСА_1 ;
визнати протиправним та скасувати рішення №42645801 від 21.08.2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про внесення змін до державного реєстру щодо об`єкту нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1 - 4-7 в літ. "А-9" за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.21 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення №42329597 від 01.08.2018 року Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 про внесення змін до державного реєстру щодо об`єкту нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1- 4-7 в літ "А-5" за адресою: АДРЕСА_1 , зміну адреси: АДРЕСА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення №42645801 від 21.08.2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про внесення змін до державного реєстру щодо об`єкту нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1 - 4-7 в літ. "А-9" за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з державного реєстратора державної реєстрації прав власності Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича суму судового збору у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).
Третя особа, ОСОБА_1 , не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року по справі №520/16947/2020 та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що поданий позивачкою позов має цивільно-правові ознаки, а саме заявник вказує на приватноправовий характер спірних правовідносин,  а отже справа підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку, визначеному Цивільного процесуального кодексу України. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власницею кв. АДРЕСА_2 Зазначена квартира належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування від 24.01.2009 року №140, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В. Належна позивачці квартира розташована на другому поверсі першого під`їзду дев`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат. 
На першому поверсі, безпосередньо під квартирою, що належить позивачці, розташована кв. АДРЕСА_3 , яка 22.12.2014 року, була придбана третьою особою ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Палевою О.М., р. № 390.
Відповідно до п.1.2 наведеного договору, відчужується житлова квартира загальною площею 64,1 кв.м, житловою площею 45,0 кв. метри, продавцем квартири була Кредитна спілка "Самопоміч".
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.07.2020 року №217636070 на теперішній час за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1-4-7 в літ. "А-9" загальною площею 62 кв. метри за адресою: АДРЕСА_1 . З цієї довідки вбачається, що проведено реєстрацію зміни статусу приміщення з житлового на нежитлове приміщення.
01.08.2018 року державним реєстратором Печенізької РДА Харківської області Зоткіним С.В. на підставі рішення №42329597 від 01.08.2018 року було здійснено внесення відомостей до реєстру з саме: об`єкт нерухомого майна "квартира" змінено на "нежитлові приміщення" 1-го поверху №4-1 4-7 в літ. "А-5", змінено: загальною площею 64,1 кв. метри, житловою 45 на 62 кв. метри на загальною площею 62 кв. метри. Також державним реєстратором Зоткіним С.В. внесено до реєстру зміну адреси, а саме: АДРЕСА_1 , змінено на: АДРЕСА_1 .
Крім того, приватним нотаріусом Куксіним Станіславом Юрійовичем на підставі рішення №42645801 від 21.08.2018 року було внесено зміни до реєстру, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1 - 4-7 в літ. "А-5" змінено на нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1 - 4-7 в літ. "А-9"
Підставою для державної реєстрації стали додані довідка, серія та №1171/1 видана 26.07.2018 року ТОВ "Інвентарбюро" та технічний паспорт, серія №535633163101, виданий 26.07.2018 року ТОВ "Інвентарбюро".
Не погоджуючись із такими діями відповідачів, позивач звернулась із зазначеним позовом до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 7 ч. 1  ст. 4 КАС України  суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1  ст. 4 КАС України  випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював позицію, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак, сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.
Статтею 19 Цивільно-процесуального кодексу України  передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, аналізуючи зміст  статті 19 ЦПК України  та  статті 19 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - встановлення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.
У справі, що розглядається, позивачем ОСОБА_2 оскаржується реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна нежитлових приміщень 1-го поверху №4-1 - 4-7 за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, оскаржуваним рішенням №42329597 від 01.08.2018 року Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 внесено зміни до державного реєстру щодо об`єкту нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1 - 4-7 в літ "А-5" за адресою: АДРЕСА_1 , зміну адреси: АДРЕСА_1 .
Крім того, оскаржуваним рішенням №42645801 від 21.08.2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича внесено зміни до державного реєстру щодо об`єкту нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1 - 4-7 в літ. "А-9" за адресою АДРЕСА_1 .
Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення про внесенння змін до державного реєстру щодо об`єкту нерухомого майна, не мали публічно-правових відносин саме з позивачем ОСОБА_2 .
Матеріалами справи підтверджено, що саме апелянт ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху №4-1-4-7 в літ. "А-9" загальною площею 62 кв. метри за адресою: АДРЕСА_1 . 
Отже, цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було внесено відповідні записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Колегія суддів звертає увагу, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання законними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Скасування рішення державного реєстратора з проведення реєстраційних дій, обов`язково будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №821/669/17, від 30.01.2019 року № 820/3703/17.
Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, обставини справи, та враховуючи суб`єктний склад учасників справи, колегія суддів, приходить до висновку, що у даному випадку існує спір про право щодо об`єкта нерухомого майна, що виключає можливість його розгляду та вирішення у порядку адміністративного судочинства.
Згідно із п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Згідно з ч. 3 ст. 319 КАС України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року у справі № 520/16947/2020 та закриття провадження у цій справі.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 520/16947/2020  скасувати.
Прийняти постанову, якою провадження у справі № 520/16947/2020 за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора державної реєстрації прав власності Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  09.09.2021 року