П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/375/21	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-           Кравченка К.В.
при секретарі                                -            Філімович І.М.
                    за участю: 
                    представника відповідача - Хілініченко А.Х.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -
          
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП), в якому позивач просив:
          - визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції від 07.12.2020 №707 в частині звільнення його зі служби в поліції за п.7 ч.3 ст.13 Закону України «Дисциплінарного статуту Національної Поліції України» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 07 грудня 2020 року;
          - визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України №941 о/с від 15.12.2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 15 грудня 2020 року;
          - поновити ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання лейтенант поліції, на посаді інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;
          - стягнути з Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України на його користь середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу з 15.12.2020 року по день фактичного поновлення на посаді.
          Позивач зазначив, що оскаржувані накази прийняті на підставі висновку службового розслідування, яке призначене 10.09.2020 наказом за №1909 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».
          Позивач вказує, що суть вказаного наказу була в тому, що нібито він разом з іншим співробітником поліції ОСОБА_2 можливо отримали грошові кошти в сумі 200 доларів США під час несення служби за адресою: АДРЕСА_1 . Дійсно, у вказаний день, під час несення служби за вказаною адресою виїжджала оперативна група Хадбжибеївського ВП Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, яка проводила огляд службового автомобіля та ніяких грошових коштів не знайшла та не вилучала.
          Після вказаних подій він захворів, після виходу з лікарняного на початку листопаду 2020 року продовжував виконувати свої обов`язки, та через місяць його ознайомили з наказом Департаменту Патрульної Поліції Національної Поліції України від 07.12.2020 року за №707 про звільнення зі служби в поліції, в якому він власноруч 15.12.2020 року розписався, а в подальшому було вручено наказ (витяг) від 15.12.2020 року за №941 о/с Департаменту Патрульної Поліції Національної Поліції України про його звільнення зі служби в поліції відповідно до п.6 частини 1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».
          Згідно з наказом його звільнено за те, що він та інший співробітник поліції ОСОБА_2 10.09.2020 року, начебто, допустили порушення службової дисципліни, що виразилось у не складенні матеріалів про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП стосовно невстановленої під час службового розслідування особи; неповідомлення керівництва про несправність відео реєстратора, установленого в службовому автомобілі, у втручанні в роботу відео реєстратора; не сприяння ним проведенню службового розслідування та відмови надавати пояснення, чим перешкоджав проведенню службового розслідування.
          Крім того, в наказі вказується також про те, що, нібито, усупереч вимогам частини 1 ст.24, п.1,2 ч.3 ст.61 Закону України «Про запобігання корупції» не утримувалися від поведінки, яку розцінено, як готовність учинити корупційне правопорушення.
          Позивач не погодився з вказаними твердженнями та зазначив в обґрунтування позовних вимог, що поліцейські перш за все повинні здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, вони не повинні одразу карати. В своїх поясненнях співробітнику внутрішньої безпеки він вказав про події, які мали місце 10.09.2020 року, та пояснив, що не було підстав складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, так як водій транспортного засобу показав посвідчення водія у своєму мобільному телефоні, а пізніше документ йому підвезли.
          Щодо неповідомлення керівництва про несправність відеореєстратора, установленого в службовому автомобілі, у втручанні в роботу відеореєстратора, позивач вказує, що йому не було відомо, що відеореєстратор був несправний, в його роботу він не втручався.
          Твердження про його відмову надавати пояснення є хибним, тому що він надав пояснення співробітнику внутрішньої безпеки з приводу фактів, які мали місце 10.09.2020 року, також перебуваючи на лікарняному через свого представника він надав рапорт та повідомив, що перебував на лікарняному та після виходу з лікарняного у присутності свого захисника надасть пояснення. Відповідачу після його виходу на службу у листопаді 2020 нічого не заважало відібрати пояснення.
          Також не зрозумілим є твердження про готовність учинити корупційне правопорушення, оскільки він своєю поведінкою нікому не давав можливості так думати.
          Позивач вважає, що його звільнення є протиправним та не враховано, що на його утриманні знаходяться батьки (батько інвалід ІІ гр.) та малолітня сестра.
          Відповідач надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що твердження ОСОБА_1 , що він не вчиняв дисциплінарного проступку не відповідає дійсності та спростовуються матеріалами службового розслідування, підставою для проведення якого був рапорт членів екіпажу «Океан-0015» відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП, до складу якого входили т.в.о. старшого інспектора лейтенант поліції ОСОБА_3 та т.в.о. інспектора сержант поліції ОСОБА_10, які повідомили керівництво, що 10.09.2020 року о 12:51 на службовий планшетний пристрій отримали виклик ОСОБА_4 з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 "Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою" за адресою: АДРЕСА_1 , а саме (мовою оригіналу); «Патрульне авто з номером НОМЕР_3 інсп. ОСОБА_1, зупинив водія, підстава - алкогольне сп`яніння. Від проходження тесту та написання протоколу відмовились, взяли 200 доларів. Зафіксовано на відео, яке заявник надасть слідчому. Заявник з видання «Безпечне Місто».
          У подальшому було встановлено службовим розслідуванням скоєння позивачем дисциплінарного проступку. Перед зміною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали портативні відеореєстратори, проте відеофіксація поліцейськими не здійснювалась, у тому числі щодо подій, які стали предметом службового розслідування.
          Водій ОСОБА_4 за власною ініціативою проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння та повідомив журналістів видання «Безпечне місто». Була отримана частина відеозапису, на якому зафіксовані грошові кошти в машині під ліктем поліцейського. З відеозаписів зроблених з двох ракурсів кошти були виявлені журналістами та повернуті особі, яка передавала їх поліцейським.
          Посилання позивача на те, що оперативна група Хадбжибеївського ВП Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, яка проводила огляд службового автомобіля ніяких грошових коштів не знайшла та не вилучала, не заслуговують уваги, оскільки група прибула на місце події через 2 години.
          Службовим розслідуванням доведено, що ОСОБА_1 вчинив діяння, яке не сумісно з його посадою, оскільки скоєно проступок проти інтересів служби, дискредитують працівників поліції.
          Щодо поведінки позивача та надання ним пояснень при проведенні службового розслідування представник відповідача зазначив, що за дорученням УПП в Одеській області ДПП №15100 від 12.08.2019 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність особового складу» з метою забезпечення контролю за дотриманням особовим складом УПП в Одеській області ДПП службової та трудової дисципліни, зокрема впорядкування звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність, доручено особовому складу Управління обов`язково інформувати рапортом свого безпосереднього керівника про вихід на стаціонарне чи амбулаторне лікування у позавідомчих закладах охорони здоров`я в разі тимчасової втрати працездатності в день початку лікування.
           ОСОБА_1 не перебував на своєму робочому місці з 11.09.2020 року по 13.11.2020 року. З цього приводу, командир батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капітан поліції ОСОБА_5 пояснив (пояснення від 06.11.2020 року), що йому відома лише інформація про те, що ОСОБА_1 відкривав лікарняний за місцем мешкання. Будь-якої іншої інформації (назву медичного закладу, часу, з якого він перебуває на лікарняному тощо) позивач не надавав.
          Відповідно до наданих ОСОБА_1 після закінчення службового розслідування (останній не перебував на робочому місці з 11.09.2020 року по 13.11.2020 року включно та з 25.11.2020 року по 30.11.2020 року включно) копій документів - вони видані різними мед. установами, про які позивач не повідомляв в установленому порядку.
          Через свого представника позивачем було подано один рапорт від 22.09.2020 року на ім`я начальника Управління, який містив відомості стосовно того, що ОСОБА_1 не може з`явитися на виклик комісії 23.09.2020 року для надання пояснень у зв`язку із перебуванням на лікарняному. Однак, в цьому рапорті позивач не вказав відомості щодо медичного закладу, часу, з якого він перебуває на лікарняному тощо.
          Пунктом 7 розділу IV Порядку проведення Службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВСУ №893 від 07.11.2018 року (далі Порядок №893) встановлено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь - які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.
          У зв`язку з необхідністю отримання від ОСОБА_1 пояснень щодо подій 10.09.2020 року за місцем його проживання 15.09.2020 року було здійснено виїзд т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_6 . Однак позивач відмовився надавати будь-які пояснення з приводу службового розслідування, посилаючись на погане самопочуття. Декілька раз запрошувався листами для надання пояснень.
          Враховуючи, що з 10.09.2020 року ОСОБА_1 жодного разу не з`явився за викликами до члена дисциплінарної комісії ОСОБА_7 для здачі службового посвідчення, нагрудного знаку та надання пояснень щодо подій, які мали місце 10.09.2020 року, було прийнято рішення про проведення опитування позивача у приймальній начальника УПП в Одеській області.
           30.10.2020 року під час виходу з кабінету начальника УПП в Одеській області ДПП у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 запитано, коли ними будуть надані пояснення, на що отримано відповідь, що пояснення вони будуть надавати лише у присутності свого адвоката, якого на той час разом з ними не було. Після чого, було повідомлено про вилучення службових посвідчень, спеціальних нагрудних знаків та карток-застереження, на що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомили, що вказані документи вони не брали та потрапили до адміністративної будівлі УПП в Одеській області ДПП без них. Вказані вище події 30.10.20 зафіксовані на портативний відеореєстратор №001048 (папка з файлами «Бесіда_з_ОСОБА_2_та_ОСОБА_1_ 30.10.20»).
          Враховуючи, що позивач відмовлявся з`явитися до Управління й надавати комісії пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, а перебуваючи в Управлінні відмовився надавати пояснення, то своїми діяннями він не сприяв проведенню службового розслідування, а лише перешкоджав встановленню істини та порушував вимоги п. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України.
          Під час службового розслідування та видання наказу про звільнення було також враховано, що ОСОБА_1 вже мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке було застосоване до нього на підставі наказу УПП в Одеській області ДПП «Про застосування дисциплінарного стягнення» №278 від 15.09.2020 року за інший дисциплінарний проступок.
          Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
          Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позову та зазначив, що він не повинен відповідати за технічний стан відеореєстратора, а твердження відповідача, що він вимикав відеореєстратор не підтверджено технічним дослідженням приладу.
          На думку позивача, дії ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (помітка грошей та їх передача) є не зрозумілою з процесуальної точки зору та в цих діях вбачаються ознаки провокації злочину, передбаченого ст.370 КК України.
          Також, позивач вказує, що йому не було доведено наказ про те, що він має дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Будь-яких службових розслідувань не проводилось.
          Позивач не згодний з твердженням відповідача, що обставинам було надано оцінку у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 року справі №420/104/21 за адміністративним позовом ОСОБА_9 . Таке твердження вважає передчасним, так як воно, ще не вступило в законну силу.
          У той же час відповідач повинен довести правомірність оскаржуваних наказів. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року (КАС) - №200/142/20-а зазначає, що суб`єкт владних повноважень, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами. Суд наголошує, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення має враховуватися характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. До того ж, звільнення зі служби в поліції, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
          Оскільки, на думку позивача, не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували вимоги позовної заяви про визнання протиправним наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в НПУ з 12.10.2015 року, на посаді на посаді інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області з 19.02.2019 року.
10.09.2020 року члени екіпажу «Океан-0015» відділу моніторингу та аналітичного забезпечення т.в.о. старшого інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 та т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП сержант поліції ОСОБА_10 подали на ім`я начальника УПП рапорт, в якому зазначили, що 10.09.2020 року о 12:51 год. на службовий планшетний пристрій отримали виклик ОСОБА_4 з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 «Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою» за адресою: АДРЕСА_1 , а саме (мовою оригіналу): «Патрульне авто з номером НОМЕР_3 інсп. ОСОБА_1, зупинив водія, підстава - алкогольне сп`яніння. Від проходження тесту та написання протоколу відмовились, взяли 200 доларів. Зафіксовано на відео, яке заявник надасть слідчому. Заявник з видання «Безпечне Місто».
Відповідно до Розстановки сил та засобів батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП від 10.09.2020 року з 08:00 до 20:00 на вказаному транспортному засобі ніс службу екіпаж патрульної поліції «Океан-0451» у складі: т.в.о. заступника командира роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майор поліції ОСОБА_2 та т.в.о. командира роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 .
Також, була надана заява ОСОБА_4 про проведення службового розслідування та його пояснення щодо вимагання неправомірної винагороди за не складання протоколу за  ст.130 КУпАП.
З метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, що мали місце 10.09.2020 року за участі екіпажу поліції «Океан-0451», а також встановлення наявності чи відсутності в діяннях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку наказом Департаменту патрульної поліції №1909 від 10.09.2020 року було призначено службове розслідування.
Заступником начальника УПП в Одеській області 10.09.2020 року направлено на адресу начальника Департаменту ПП доповідну записку про факт можливого порушення службової дисципліни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з клопотанням призначити службове розслідування.
10.09.2020 року ДПП виданий наказ №1909 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».
Наказ виданий відповідно до Порядку №893, частин 1-4 ст. 14, частин 1,2 ст.15, ст.17 Дисциплінарного статуту НПУ з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни майором поліції ОСОБА_2 , лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилось в можливому отриманні неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст.15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Відповідно до наказу ДПП від 10.09.2020 року №1909 призначено службове розслідування, створено дисциплінарну комісію, та відсторонено від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування працівників УПП в Одеський області ДПП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Вилучити службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак на період відсторонення від виконання службових обов`язків.
12.11.2020 року Дисциплінарною комісією складений Висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни працівниками управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що виразилось в можливому отриманні неправомірної вигоди.
Дисциплінарна комісія відносно позивача вважала необхідним за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 ст.24, п.1,2 частини 3 ст.61 Закону України «Про запобігання корупції»; частини першої статті 1, пунктів 1, 2, 5, 6, 11 частини третьої статті 1, частин сьомої та восьмої статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року №893; абзацу першого, другого, п`ятого пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України 09.11.2016 року №1179; пункту 5 розділу II, пунктів 1,2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026; доручення УШІ в Одеській області ДПП «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність особового складу» від 12.08.2020 року №15100, підпунктів 2.1.1., 2.1.2. пункту 2.1., підпунктів 2.2.1., 2.2.2., 2.2.12 пункту 2.2. розділу 2 посадової інструкцій командира роти УПП в Одеській області ДПП, затверджених наказом ДПП від 13.12.2017 року №6086, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На підставі Висновку службового розслідування, 07.12.2020 року начальником Департаменту патрульної поліції прийнято Наказ №707 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», пунктом 2 якого до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції «Про особовий склад» від 15.12.2020 року №941о/с, ОСОБА_1 відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнений зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції в Одеській області з 15 грудня 2020 року.
Не погоджуючись з вищевказаним наказами про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, Правилами етичної поведінки поліцейських.
Закон України «Про Національну поліцію», відповідно до його преамбули, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Згідно до вимог ст.1 Закону, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною 1 ст.8 Закону визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст.17 Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону визначені основні обов`язки поліцейського. Поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, статтею 1 якого встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з вимогами ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До дисциплінарних стягнень відноситься звільнення із служби в поліції.
Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 встановлено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до вимог п.4 розділу 1 Порядку №893 у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Згідно з розділом VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Вказаний розділ VI Порядку №893 визначає зміст вступної, описової та резолютивної частин.
Зокрема, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:
обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;
посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;
пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;
обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:
висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;
вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;
відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;
запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Колегія суддів зазначає, що дисциплінарна комісія відносно позивача вважала необхідним звільнити його зі служби в поліції. Пунктом 6 ч.1 ст.77 Стаття 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Колегія суддів вважає, що відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, незважаючи на повне заперечення з його сторони скоєння ним дисциплінарного проступку.
На думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, висновок службового розслідування є обґрунтованим та вина позивача у скоєнні дисциплінарного проступку доведена.
Службовим розслідуванням встановлено, що згідно з Роздавальною відомістю технічних пристроїв під звіт та Журналом обліку видачі, повернення технічних засобів УПП в Одеській області ДПП (арх. № 925) перед заступанням на зміну 10.09.2020 року ОСОБА_1 отримав портативний відеореєстратор за №001913 (7), ОСОБА_2 отримав портативний відеореєстратор №001132 (11).
11.09.2020 року за №17288/41/13/03-2020 до сектору зв`язку та телекомунікацій (далі - СЗтТ) УПП в Одеській області ДПП направлено запит з метою отримання: 1) відеозаписів з реєстратора автомобілю Toyota Prius н/з НОМЕР_2 , який перебуває у ньому та здійснює зйомку у салоні; 2) відеозаписів з портативних відеореєстраторів S/N 001913 та S/N 001132.
Рапортом вн. №17509/41/13/13-2020 від 15.09.2020 року комісію повідомлено, що надати відеозаписи з портативних відеореєстраторів S/N 001913 та S/N 001132 не є можливим, оскільки відеофіксація поліцейськими не здійснювалась.
Стаціонарний автомобільний відеореєстратор Teswell Tech, встановлений у авто поліцейських та здійснює зйомку салону, через технічні несправності був демонтований та відеофіксацію не здійснював.
В той же час, у вказаному автомобілі був встановлений відеореєстратор Xiaomi YI Car DVR 1080р WIFI, який станом на 10.09.2019 року знаходився у справному стані та технічних несправностей не мав. Відеореєстратор укомплектований картою пам`яті, яка опломбована в такий спосіб, що унеможливлює її видалення з відеореєстратора. Відсутність відеозаписів на цьому реєстраторі під час перевірки 10.09.2019 року обумовлена тим, що або реєстратор був вимкнений поліцейськими екіпажу «Океан-451» власноруч та відеофіксацію не здійснював, або тим, що карта пам`яті була відформатована та всі відеозаписи були знищені поліцейськими екіпажу «Океан-451» власноруч в меню відеореєстратора.
Пунктом 3 Розділу 1 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої  наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, встановлено, що:
- відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації;
- портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Згідно з вимогами п.5 розділу 2 цієї Інструкції з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції поліцейський зобов`язаний включити портативний відеореєстратор та вести безперервну відеозйомку ним до завершення виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Відповідно до вимог пп.1 п.6 розділу II Інструкції під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
Пунктом 2 Розділу 3 Інструкції визначено,що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Таким чином, перед заступанням на службу поліцейські зобов`язані отримувати портативні відеореєстратори та з моменту початку виконання службових обов`язків й до їх закінчення вести безперервну відеозйомку. Так само, з початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції відбувається й включення автомобільного відеореєстратора, а відеозапис на нього ведеться безперервно.
Згідно з вимогами п.2 Розділу 7 Інструкції поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції. 
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про те що позивач не зобов`язаний перевіряти реєстратор, колегія суддів оцінює критично. Дійсно до повноважень позивача не відноситься слідкувати за технічним станом реєстратора, проте він зобов`язаний слідкувати за тим, що реєстратор під час несення ним служби працює, в іншому випадку (якщо з технічних причин відео реєстратор не працює) повинен відповідно довести до керівництва, оскільки у разі несправності відеореєстратора позивач як поліцейський порушує свої обов`язки щодо виконання вимог Інструкції.
Згідно з висновком службового розслідування ні на портативних відеореєстраторах обох поліцейських, ні на автомобільному реєстраторі зйомка виконання 10.09.2020 року службових обов`язків поліцейський, у тому числі позивача, не здійснювалась взагалі (у тому числі й подій, які мали місце за участі гр. ОСОБА_4 та пов`язані з наданням поліцейським неправомірної вигоди).
Також, згідно з висновком службовим розслідуванням були встановлені обставини подій, які мали місце за участі гр. ОСОБА_4 та пов`язані з наданням поліцейським неправомірної вигоди.
Згідно з відомостями інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» 10.09.2020 року о 12:37 год. на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» надійшло повідомлення від ОСОБА_4 щодо «Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою» за адресою: АДРЕСА_1 .
Виклик за вказаною подією надіслано до Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області 10.09.2020 року о 12:44 год. та на його відпрацювання на місце події направлені начальник ВП Хаджибеївського ВП, відповідальний по ВП Хаджибеївського ВП та СОГ Хаджибеївського ВП.
Також, вказаний виклик 10.09.2020 року о 12:51 год. направлено екіпажу «Океан-0015» до складу якого входили т.в.о. старшого інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 та т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП сержант поліції ОСОБА_10 .
Під час прямування до місця події співробітниками ВМАЗ (екіпаж «Океан-0015») було здійснено телефонний дзвінок заявнику ОСОБА_4 , якій повідомив він разом з водієм, якого було зупинено поліцейськими на авто Тоуоtа Рrius н/з НОМЕР_2 , перебувають у лікарні за адресою: м. Одеса, вул. Воробйьова, 9, де вказаний водій за власною ініціативою проходить огляд на стан сп`яніння, з метою підтвердження своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а на місці виклику має бути журналіст друкованого видання «Безпечне місто» ОСОБА_8 , який надасть письмові пояснення та відеозаписи події.
Однак, прибувши на місце виклику, ні поліцейських екіпажу «Океан-0451», ні ОСОБА_8 виявлено не було. Через деякий час вдалось зв`язатись з ОСОБА_4 та отримати за допомогою месенджера Telegram частину відеозапису, переглядом якого встановлено, що на передньому пасажирському місці знаходився майор поліції ОСОБА_2 , тримаючи ліву руку на підлокітнику, який знаходиться між передніми сидіннями службового транспортного засобу, під ліктем ОСОБА_2 знаходились грошові кошти, купюри номіналом 100 доларів США, 1000 гривень, 200 гривень, 100 гривень та 50 гривень. На запитання особи, яка вела зйомку, ОСОБА_2 відповів, що він їх не бачив і скоріш за все їх там залишив чоловік, який до цього сидів на задньому сидінні. Ким була ця особа та що саме вона робила на задньому сидінні службового транспортного засобу на відеозаписі не зазначено.
Через деякий час на місце виклику прибув екіпаж «Океан-0451» у складі майора поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службовому транспортному засобі Toyota Prius н/з НОМЕР_2 та екіпаж "Океан -0010" у складі командира батальйону №1 полку УПП капітана поліції ОСОБА_5 , якій пояснив, що він має намір зняти екіпаж «Океан-0415» з лінії несення служби, щоб отримати можливість у адміністративній будівлі УПП переглянути відеозапис з реєстратора, який знаходиться в службовому транспортному засобі та здійснює відеофіксацію в салоні автомобіля. Однак, частини реєстратора, якій зберігає відеозапис у службовому автомобілі Toyota Prius з номерним знаком НОМЕР_2 не виявлено.
В подальшому, на місце події також прибув сам заявник, який надав заяву про проведення службового розслідування щодо вище згаданих подій, письмові пояснення від 10.09.2020 року та відеозапис передачі поліцейським грошових коштів.
Згідно зі змістом заяви та пояснень 10.09.2020 року приблизно об 11.00 год. водій транспортного засобу Huyndai Sonata був зупинений по АДРЕСА_1 співробітниками УПП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на автомобілі Toyota Prius н/з НОМЕР_2 . Поліцейські повідомили водія, що нібито останній має ознаки алкогольного сп`яніння та за не складання адміністративних матеріалів, передбачених за порушення вимог cт.130 КУпАП, почали вимагати у водія грошові кошти у сумі 200 доларів. Водій повідомив про дані обставини журналістів та сказав поліцейським, що грошові кошти невдовзі підвезе знайомий. З відеозаписів вбачається, що    на місце зупинки авто (вул. Червонослобідська, 17, м. Одеса) прибули журналісти, які представились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як товариші водія Huyndai Sonata. Після того, як журналіст разом з поліцейськими сіли до службового авто Toyota Prius н/з НОМЕР_2 , водія та авто Huyndai Sonata було «відпущено». В цей самий час, на заднє сидіння поліцейського автомобіля сів також гр. ОСОБА_11 та запитав у поліцейських, де вони поділи передані їм грошові кошти. На що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповіли про свою необізнаність щодо будь-яких грошових коштів. Однак, під час відеозйомки було зафіксовано, що гроші знаходились на підлокітнику між передніми сидіннями авто та були накриті лівою рукою ОСОБА_2 , який до останнього відмовлявся її прибирати та приховував факт знаходження цих коштів у нього під рукою.
З відеозаписів, зроблених з двох ракурсів, також вбачається,що ці кошти були виявлені журналістами та повернуті особам, які передавали їх поліцейським.
Дослідивши матеріали службового розслідування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини події, кваліфіковані як дисциплінарний проступок, за скоєння якого позивач звільнений зі служби, доведені матеріалами службового розслідування.
Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Також, згідно з вимогами абзаців 1, 2, 5 п.11 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року №1179, під час виконали службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції  та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятим: відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства У країни обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законам України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актам законодавства України.
Одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює: повагу до гідності інших осіб; ввічливість та дотримана високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів; недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.
Верховний Суд у постанові від 07.03.2019 року по справі №819/736/18 висловив правову позицію, згідно з якою в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Іншими правовими висновками Верховного Суду, які відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, є висновки Верховного суду у постанові від 05.03.2020 року у справі №815/4478/16.
Верховний Суд зазначив, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Верховний Суд вказує, що порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Наявність чи відсутність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку встановлюється за результатами проведеного службового розслідування.
Належних, допустимих та достатніх доказів на спростування встановлених порушень, позивачем не надано.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем за результатами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, відповідно при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.
Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних якостей поліцейських, порушення ним Присяги поліцейського.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 27.07.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.   Кравченко К.В.