ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/3827/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                              
суддів: Коваль Л.А., Вечірка І.О.,
при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.
за участю предстаників сторін: 
від ПАТ "Дніпровський металургійний завод": Сіренко Юлія Вікторівна, адвокат, ордер серії ДП №/007  від 18.06.2020 р.;
від ТОВ "Нафтогазхім сервіс": Бузинний Андрій Станіславович, адвокат, ордер серії КС №336427  від 01.08.2020 р.;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року (повний текст складено 01.02.2021 року)  у справі №904/3827/20  (суддя Ніколенко М.О.) 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім сервіс", м. Київ 
до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро 
про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 3 970 693,29 грн., пені у розмірі 336693,80 грн., 3% річних у розмірі 114 426,58 грн., інфляційної складової у розмірі 112370,61 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

           Рішенням господарського суду Дніпропетровської  області від 21.01.2021 року у справі №904/3827/20 позов задоволено частково.
          Закрито провадження у справі № 904/3827/20 у частині вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 3 970 693,29 грн.
          Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (місце реєстрації: 49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3;   ідентифікаційний код:    05393056) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім сервіс" (ідентифікаційний код: 38781431; місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 68-Б, літ. А) пеню у розмірі 300  221,10 грн., 3% річних у розмірі 114 270,53 грн., інфляційну складову у розмірі 112 217,94 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 67 461,07 грн.
          Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 36   472,70 грн., 3% річних у розмірі 156,05 грн. та інфляційної складової у розмірі 152,67 грн.
          Рішення мотивовано тим, що:
- є доведеним, що відповідачем частково оплачено виконані позивачем згідно договору №541/2019 від 25.02.2019 року роботи, залишок заборгованості становить 3 970 693, 29 грн.;
- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року у справі № 904/3325/20, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2020 року, затверджено план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до відкриття провадження у справі про банкрутство; введено досудову санацію боржника на строк, передбачений планом санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"; затверджений судом план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" визнано обов`язковим для всіх кредиторів, вимоги яких включено до плану санації;
- відповідно до затвердженого судом плану санації до реєстру кредиторів входить Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс" (ідентифікаційний код 38781431) із дебіторською заборгованістю 3 970 693,29 грн.; при цьому, згідно з графіком погашення заборгованості кредиторів, дебіторська заборгованість позивача має бути погашена у такі строки: Ш квартал 2022 року – 992   673,32 грн.; IV квартал 2022 року – 992 673,32 грн.; I квартал 2023 року – 992   673,32 грн.; II квартал 2023 року – 992  673,32 грн.
          Суд дійшов висновку, що спір про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 3 970 693,29 грн. був вирішений у межах судового провадження у справі № 904/3325/20 і станом на дату ухвалення рішення суду у справі № 904/3827/20 відсутній предмет спору щодо стягнення суми основної заборгованості у розмірі 3 970 693,29 грн.
          Як було встановлено судом, строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт:
- за актом № ДМЗ-НГХ-03 від 16.05.2019 року настав 27.05.2019 року;
- за актом № ДМЗ-НГХ-04 від 18.06.2019 року настав 01.07.2019 року;
- за актом № ДМЗ-НГХ-05 від 18.06.2019 року настав 01.07.2019 року, тому вимоги позивача щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат суд вважав обгрунтованими, однак в розрахунку 3% річних та інфляційних втрат суд встановив наявність арифметичної помилки.

          Не погодившись з рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" оскаржило  його  в апеляційному порядку.  
          В апеляційній скарзі відповідач зазначає на порушення господарським судом ст.ст. 86, 236 Господарського процесуального кодексу України в частині задоволених вимог, не надання оцінки запереченням відповідача щодо цих вимог.
          Скаржник вважає, що:
- суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо того, що у звязку з затвердженням плану санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" відповідно до абз. 7 ч.4 ст. 5 Кодексу України з процедур банкрутства відбулася новація зобовязання, припинились повязані з основним зобовязанням додаткові зобовязання згідно ст. 604 Цивільного кодексу України;
- з урахуванням того, що план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"  був схвалений кредиторами, що свідчить про його двосторонність (Кредитори - Боржник) та в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства (ст.5 КУзПБ), що підтверджується ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року (залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2020 року) у справі №904/3325/20, то новація у формі плану санації ПрАТ Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" є двостороннім правочином, який відповідає вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання;
- на момент затвердження ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року у справі №904/3325/20 плану санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", тобто на момент вчинення новації, договір був дійсним, новація передбачає виконання зобов`язання за договором не на підставі ЦК України та умов самого договору, а на іншій правовій підставі, а саме ст.5 КУзПБ та умов плану санації, тобто новація полягає у виконанні того самого зобов`язання, але на іншій правовій підставі;
- у зв`язку із затвердженням судом плану санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (новація зобов`язання), грошові зобов`язання за договором, в тому числі пеня, 3% річних та інфляційні витрати були припинені;
- наразі за зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"  перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім сервіс" строк виконання не настав, а отже відсутні підстави для нарахування і стягнення пені у розмірі 300 221,10 грн. 3% річних у розмірі 114 270, 53 грн.. інфляційної складової у розмірі 112 217, 94 грн.;
- у період  з 15.02.2005 року по 11.09.2014 року, за який кредитором нараховано втрати від інфляції, у боржника були відсутні грошові зобовязання перед кредитором, оскільки обовязок сплатити кошти виник у останнього починаючи з 11.09.2014 року на підставі укладеного між сторонами договору новації.
          Також апелянт вказує, що суд не врахував положення п.п. 9.1, 9.2 договору і наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за часткове або повне невиконання договірних зобовязань.
          Просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року скасувати в частині стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім сервіс" пені у розмірі 300 221,10 грн., 3% річних у розмірі 114 270,53 грн., інфляційної складової у розмірі 112 217,94 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 67 461,07 грн.
          Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

          Представник позивача відзив на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні озвучив свої доводи щодо апеляційної скарги. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 21.01.2021 року у справі №904/3827/20 залишити без змін як законне  та обгрунтоване.

          Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 

          Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (надалі – замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім сервіс" (надалі - виконавець) було укладено договір № 541/2019 від 25.02.2019 року (надалі - договір).
          Пунктом 1 додаткової угоди № 1 від 11.03.2019 року до договору передбачено, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи з капітального ремонту обладнання контрольно-вимірювальних приладів й автоматизації й автоматизованих систем керування технологічним процесом (КВПйА і АСУТП) доменної печі № 2 згідно додатку № 5 договору від 25.02.2019 року відповідно до відомості одиничних вартостей (додаток № 7), частині проекту “Капітальний ремонт 2-го розряду доменної печі № 2”, яка затверджена сторонами, на загальну суму з урахуванням ПДВ 8   392   506,31 грн. на ПрАТ “ДМЗ” (надалі – роботи).      
          Відповідач не заперечує, що позивач виконав роботи на загальну суму 5   298 693,29 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт № ДМЗ-НГХ-03 від 16.05.2019 року на суму 1 960 985,63 грн., № ДМЗ-НГХ-04 від 18.06.2019 року на суму 313   582,46 грн. та № ДМЗ-НГХ-05 від 18.06.2019 року на суму 3  024  125,20 грн.
          Відповідно до п. 5 додаткової угоди № 1 від 11.03.2019 року до договору, оплата робіт, передбачених в цій додатковій угоді, проводиться замовником по факту виконаних робіт протягом 10 календарних днів після підписання акта прийому-передачі виконаних робіт, надання рахунку і податкової накладної за виконані роботи.
          Встановлено, що позивач виставив відповідачу рахунки № 98 від 16.05.2019 року, № 126 від 18.06.2019 року та № 127 від 18.06.2019 року на оплату виконаних робіт. Отже, з урахуванням п. 5 додаткової угоди № 1 від 11.03.2019 року до договору, строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт за актом № ДМЗ-НГХ-03 від 16.05.2019 року настав 27.05.2019 року, за актом № ДМЗ-НГХ-04 від 18.06.2019  року настав 01.07.2019 року, за актом № ДМЗ-НГХ-05 від 18.06.2019 року настав 01.07.2019 року.
          На час звернення позивача з позовом до суду – 17.07.2020 року строк виконання зобовязання відповідача є таким, що настав.
          З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було частково оплачено роботи, виконані за актом № ДМЗ-НГХ-03 від 16.05.2019 на суму 1 328 000 грн.                     Не сплачена сума (заборгованість) становить 3 970 693,29 грн.
    Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
          Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
          Згідно ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
          З матеріалів справи вбачається і перевірена дана інформація в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020  року у справі №904/3325/20, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2020 року, затверджено план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до відкриття провадження у справі про банкрутство. Введено досудову санацію боржника на строк, передбачений планом санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод". Затверджений судом план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" визнано обов`язковим для всіх кредиторів, вимоги яких включено до плану санації.
          Відповідно до затвердженого судом плану санації до реєстру кредиторів входить Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс" (ідентифікаційний код 38781431) із дебіторською заборгованістю 3 970 693,29 грн.
          Згідно з графіком погашення заборгованості кредиторів плану санації, дебіторська заборгованість позивача має бути погашена у такі строки: Ш квартал 2022 року – 992 673,32 грн.; IV квартал 2022 року – 992   673,32 грн.; I квартал 2023 року – 992 673,32 грн.; II квартал 2023 року – 992   673,32 грн.
          За вказаних обставин суд першої інстанції вірно встановив, що спір про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 3 970 693,29 грн. був вирішений у межах судового провадження у справі № 904/3325/20. На час прийняття рішення судом у даній справі предмет спору щодо стягнення суми основної заборгованості у розмірі 3 970 693,29 грн. відсутній. В цій частині заявлених позовних вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі необхідно закрити.
          З позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача за неналежне виконання ним зобовязання згідно наданого розрахунку наступні суми:
- пеню відповідно до п.8.6 договору в розмірі облікової ставки НБУ, що  діяла в період порушення зобовязання, від вартості несвоєчасно оплачених робіт, всього 336 693,80 грн., 
- інфляційних втрат 112 370,61 грн.,
- 3% річних на загальну суму 114 426,58 грн.
          Слід зауважити, що вказані суми розраховані позивачем з урахуванням ухвали господарського суду Дніпопетровської області від 24.06.2020 року у справі №904/3325/20 про прийняття до розгляду заяви про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно до якої з 24.06.2020 року введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, в тому числі щодо нарахування неустойки, інфляційних втрат, 3% річних тощо.
          Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про відсутність підстав для стягнення зазначених судом сум з огляду на таке:
          Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
          Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.
          Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
          У сфері господарювання, згідно з ч.2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
          Скаржник помилково вважає, що в результаті затвердження судом плану санації  Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до відкриття провадження у справі про банкрутство відбулася новація зобовязання.
          За положеннями ч.2 ст.604 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим між тими ж сторонами.
          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року у справі №904/3325/20 про затвердження плану санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" не відбулася новація зобовязання. Зобовязання залишилось тим же – зобовязання відповідача перед позивачем оплатити виконані за договором  № 541/2019 від 25.02.2019 року роботи.
          Фактично, згідно з графіком погашення заборгованості кредиторів, наявну та визнану відповідачем заборгованість перед позивачем з основного зобовязання розстрочено у виконанні в чотири етапи - Ш квартал 2022 року – 992 673,32 грн.; IV квартал 2022 року – 992   673,32 грн.; I квартал 2023 року – 992 673,32 грн.; II квартал 2023 року – 992   673,32 грн.
          Тобто, з 31.07.2020 року змінилися строки виконання зобовязання. Зобовязання залишилось тим же і до вказаного позивачем періоду початку проведення нарахувань зі сплати пені, 3% та інфляційних втрат – до 24.06.2020 року ( дати прийняття до розгляду судом заяви про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ) позивач законно та обгрунтовано вказав про наявність підстав для застосування визначених договором та законом санкцій щодо боржника.
          Є безпідставним посилання апелянта і на положення абз. 7 ч.4 ст. 5 Кодексу України з процедур банкрутства.
          Згідно вказаної норми план санації не впливає на вимоги кредитора до третіх осіб, якщо кредитор з такими вимогами проголосував проти схвалення судом плану санації. Затвердження судом плану санації не припиняє повязаних з ним додаткових зобовязань згідно зі статтею 604 Цивільного кодексу України, якщо заставодержатель проголосував проти такого плану.
          На думку колегії суддів викладене не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Суд першої інстанції вірно встановив та обгрунтував наявність підстав для стягнення пені, 3% та інфляційних втрат, вірно визначив належний період для проведення нарахувань та відповідний розмір сум, належних до стягнення. 
          Посилання апелянта на те, що суд не врахував положення п.п. 9.1, 9.2 договору і наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за часткове або повне невиконання договірних зобовязань, також є безпідставним.                     Пункти 9.1 та 9.2 договору дійсно містять посилання на звільнення сторін від відповідальності у разі виникнення форс-мажорних обставин, однак наявність таких обставин апелянтом не підтверджується.

      Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
          Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          Враховуючи, що висновки оскаржуваного рішення скаржник не спростував, апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.
          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

         Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.
          Рішення  господарського суду Дніпропетровської  області від 21.01.2021 року  у справі №904/3827/20 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

          Повний текст постанови підписано 13.07.2021 року.

          Головуючий суддя:                                                              Т.А. Верхогляд

          Суддя:                                                                                  Л.А. Коваль  

          Суддя:                                                                                  І.О. Вечірко