Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 р. 	Справа № 520/1619/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.03.21 по справі № 520/1619/21
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року   ОСОБА_1 ( далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ у Харківській обл.) в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській обл. щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки від Управління СБУ в Харківський обл.  щодо розміру грошового забезпечення № 2428 від 26.02.2020 (далі – довідка № 2428); 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській обл. провести з 01.04.2019 перерахунок та виплатити пенсію, па підставі довідки № 2428, виходячи з розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум; 
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. подати в установлений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано відмову ГУ ПФУ в Харківській обл. у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену листом від 17.12.2020 від  №10270-15472/Р-02/8-2000/20.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській обл. провести з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №2428, провівши виплату боргу однією сумою.
У решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській обл. на користь ОСОБА_1  454 грн 00 коп. у якості компенсації витрат на оплату судового збору.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
29.04.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Харківській обл. залишено без руху.
24.05.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ у Харківській обл.
04.06.2021 на адресу Другого апеляційного адміністративного суду  від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
09.06.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Харківській обл. призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 , п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог  апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається у скарзі, дійшла висновку, що  апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом  встановлено обставини, які не оспорено сторонами. 
ОСОБА_1 , є військовослужбовцем у відставці, отримує пенсію у порядку Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - ЗУ №2262-ХІІ), яку виплачує ГУ ПФУ в Харківській області, розмір первісно призначеної пенсії складав 89% грошового забезпечення.
На виконання вимог п.п.1 і 2 постанови КМУ "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103 (далі - постанова КМУ №103) пенсійним органом, за документом про розмір та структуру грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на 01.03.2018 у розрізі компонентів: оклад за посадою, оклад за званням, надбавка за вислугу років з 01.01.2018, було проведено перерахунок пенсії заявника.
За власною ініціативою заявником від органу фінансового забезпечення було отримано документ про розмір та структуру грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на 05.03.2019 у розрізі компонентів: 1) оклад за посадою, 2) оклад за військовим званням, 3) надбавка за вислугу років, 4) надбавка за особливості проходження служби, 5) надбавка за службу у умовах режимних обмежень, 6) премія (довідка №2428).
18.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії. 
17.12.2020р. листом №10270-15472/Р-02/8-2000/20 пенсійним органом відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Як вбачається з листа ГУ ПФУ в Харківській обл. від 17.12.2020 фактичною підставою для відмови в перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Управління СБУ в Харківській обл. від 26.02.2020 за №2428 стало відсутність рішень Уряду про умови та порядок проведення перерахунку пенсії військовослужбовцям та деяким іншим особам, після набрання чинності рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №862/3858/18.
Перевіряючи рішення ГУ ПФУ в Харківській обл., викладене у формі листа, на відповідність  ч. 2  ст. 2 КАС України , колегія суддів зазначає наступне. 
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема ЗУ № 2262-ХІІ.
Частинами 1,2,4 статті 63 передбачено ,що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. 
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. 
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії). <…>
Пунктом 1 постанови КМУ №103 ухвалено перерахувати пенсії, призначені згідно із ЗУ № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – постанова КМУ №704) .
Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 45).
Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Згідно даної постанови відбулося збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовців.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". 
Даною постановою внесені зміни до Порядку №45 в тому числі і стосовно видів грошового забезпечення, які використовуються при перерахунку пенсії.
Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Судовим розглядом встановлено, що з 01.01.2018 пенсію позивача перераховано відповідно до ч. 4 ст. 63 ЗУ № 2262-ХІІ та постанови КМУ №103.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
До компетенції Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45.
Однак, зміни внесені постановою КМУ №103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 року, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки первісний перерахунок пенсії заявника проведено з урахуванням п.1,2 постанови КМУ №103 , то втрата чинності нормативно-правового акту у цій частини зумовлює припинення існування перепон у перерахунку пенсії за всіма складовими грошового забезпечення, котрі отримує діючий військовослужбовець на відповідній посаді.
Водночас, алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема Управління СБУ в Харківський обл. та ГУ ПФУ в Харківській обл. у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови КМУ № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.
Управлінням СБУ в Харківський обл. складено оновлену довідку №2428, для перерахунку пенсії.
Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням відомостей, викладених в оновленій довідці. Однак, відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі отриманої довідки Управління СБУ в Харківський обл.
Тобто, відповідач фактично відмовив позивачу у перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України.
При цьому, перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій військовослужбовців.
Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а.
Тобто, у відповідача, на підставі отримання довідки від Управління СБУ в Харківський обл.  №2428, виник обов`язок проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019. Проте, зазначений обов`язок виконаний відповідачем не був. Як наслідок, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Посилання апелянта на те, що нова довідка про розмір грошового забезпечення позивача була видана після набрання сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, та, як наслідок, відсутні підстави для проведення перерахунку його пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки втрата чинності п.1,2 постанови КМУ №103 з 05.03.2019 означає , що з вказаної дати  відбулися зміни у правовому регулюванні правовідносин з приводу перерахунку раніше призначеної пенсії військовослужбовцям у відставці.
Щодо  зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. виплати боргу однією сумою, колегія суддів зауважує таке.
Приписами ч. 3  ст. 51 Закону № 2262-ХІІ  визначено, що перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим  Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до ч. 3  ст. 52 Закону № 2262-ХІІ  виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Частиною 2  ст. 55 Закону № 2262-ХІІ  передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Системний аналіз ст. ст. 51, 52, 55, а також  ст. 63 Закону № 2262-ХІІ  свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати "порядок перерахунку пенсії" не є тотожним праву встановлювати "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії".
Отже, питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".
Колегія суддів зауважує, що законодавством не передбачено виплати пенсії, належної позивачу, частинами, а отже належним виконанням судового рішення, в даному випадку, є саме виплата суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою.
Відповідно до  ст. 22 Конституції України  права і свободи людини і громадянина, закріплені цією  Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй  конституцією  або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Так, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").
В даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійних виплат, передбачені чинними нормами  Законів України, тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку виплата суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою є фактично способом захисту прав позивача, оскільки, по-перше, вказані суми недоплаченої суми повинні були вже виплачені позивачу і відповідно громадянин має право отримати одразу всю суму на виконання рішення суду, а по-друге, це буде фактично порядком виконання рішення суду, відповідно до вказаної вище норми  КАС України, з огляду на спір щодо порядку виконання судового рішення, а тому суд першої інстанції мав визначити спосіб виконання рішення суду.
Отже, висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 однією сумою також є правомірним.
Доводи апеляційної скарги, щодо передчасності вимог про виплату пенсії однією сумою є необґрунтованими з вище зазначених підстав.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року по справі № 520/1619/21  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін