ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2021 р.                                                                  Справа №914/2992/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                В.М. Гриців
                                                                                                   О.І. Матущак,
секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 26.03.2021 року (вх.  № 01-05/1142/21 від 01.04.2021 року) 
на рішення господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року (суддя Б.І.  Яворський; повний текст рішення складено 19.03.2021 року)
у справі № 914/2992/20
за позовом: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )
до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.09.2020 року №63/90-р/к у справі № 63/1-01-32-2020,

за участю:
від позивача: Лилик В.В. – адвокат (ордер серія ВС № 1082571 від 22.06.2021 року);
від відповідача: Оленюк С.Л. (самопредставництво юридичної особи),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

17.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/90-р/к від 17.09.2020 року “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів”.
Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, вказані у рішенні Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/90-р/к від 17.09.2020 року про антиконкурентні узгоджені дії ФОП Цибульського Р.М. та ФОП Курилишина Ю.Д. під час їх участі в електронних торгах на закупівлю товарів є необгрунтованими, а встановлені обставини є недоведеними.
У відзиві на позовну заяву (вх. № 35652/20 від 14.12.2020 року) відповідач у повному обсязі заперечив проти задоволення позову з таких підстав: сукупність встановлених обставин у діях підприємців є наслідком узгодженої поведінки учасниками торгів, оскільки в їх діях вбачається чіткий та закономірний алгоритм поведінки, спрямований на викривлення прозорого конкурентного відбору. 
Рішенням господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року у справі №914/2992/20 (суддя Б.І. Яворський) відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач не підтвердив своїх доводів про те, що рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.09.2020 року № 63/90-р/к ґрунтується на помилкових висновках, прийняте з неповним та необ`єктивним з`ясуванням обставин справи, що призвело до невідповідних висновків та винесення неправомірного рішення. Суд зазначив, що позивач, заперечуючи проти висновків АМКУ, не надав до матеріалів справи доказів, які могли б спростувати зазначені висновки. Заперечення позивача проти висновків АМК зводяться до переоцінки встановлених відповідачем обставин, подій та фактів, у зв`язку з чим такі заперечення судом відхилені як недоведені та безпідставні.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/90-р/к від 17.09.2020 року прийняте на підставі даних, одержаних у спосіб та/або з порушенням порядку, передбаченого Законом України «Про захист економічної конкуренції». У спірному рішенні АМК відсутнє будь-яке обгрунтування щодо наявності у службових осіб відповідача службових доручень на отримання доказів в межах відповідної справи. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача на спростування висновків АМК. Вказує, що відповідно до спірного рішення відповідач дванадцять разів наклав на нього штраф за одне і теж порушення (узгодження своєї поведінки під час участі в торгах за предметом закупівлі «Печиво сухе, печиво здобне в асортименті, печиво вівсяне, пряники, вафлі, сухарі панірувальні» (номер ідентифікатора закупівлі UA-2018-02-21-000551-b) по Лоту №2. Притягнення до відповідальності у вигляді накладення штрафу вчинено з порушенням ст. 51 Конституції України та ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року у справі №914/2992/20, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним. Звертає увагу на те, що ФОП Цибульський Р.М. не надавав пояснень при розгляді справи №63/1-01-32-2020 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тому при розгляді цієї господарської справи не можуть досліджуватись та оцінюватись його додаткові пояснення, які стосуються спірного рішення АМК. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.08.2019 року у справі № 910/12487/18. Зауважує, що позовною вимогою визначено визнання недійсним рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.09.2020 року № 63/90-р/к в цілому, тобто, і щодо ФОП Курилишина Ю.Д., у частині прав та охоронюваних законом інтересів якого, відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, повинен звертатись до господарського суду лише ФОП Курилишин Ю.Д. Покликається на те, що в спірному рішенні штрафи накладені за кожне порушення законодавства про захист економічної конкуренції. У резолютивній частині рішення пункти про накладення штрафів розташовані послідовно, після визнання 12 порушень. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року у справі №914/2992/20, апеляційну скаргу ФОП Цибульського Р.М. – без задоволення. 
До відзиву на апеляційну скаргу додано копію розпорядження адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/61-рп/к від 20.04.2021 року про виправлення описки в резолютивній частині рішення Адміністративної колегії від 17.09.2020 №63/90-р/к.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.
Представник відповідача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу – без задоволення. 

Обставини справи

17 вересня 2020 року Адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №63/90-р/к у справі №63/1-01-32-2020 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів” (а.с.15-81, т.1).
Даним рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дії ФОП Цибульського Р.М. та ФОП Курилишина Ю.Д. в межах торгів №№1-12 визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п.1 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. За кожне вчинення порушення на ФОП Цибульського Р.М. накладено штраф по 68000,00 грн., що у загальному розмірі становить 816000,00 гривень. 
В ході розгляду справи №63/1-01-32-2020 Адміністративна колегія Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановила таке:
Упродовж 2017-2018 років проводились електронні торги на закупівлю товарів за замовленням Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (торги №1, №11 та №12 (лот №1 та №2)), Відділу освіти Франківського району управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (торги №2, №3, №6, №7, №9, №10), Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (торги №4, №5) та Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (торги №8).
У зазначених електронних торгах брали участь: ФОП Цибульський Р.М., ФОП Курилишин Ю.Д., ПП «Еко-дари», ФОП Калашник О.В. та ТзОВ «ВП «Полісан». 
Висновки Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про антиконкурентні узгоджені дії ФОП Цибульського Р.М., ФОП Курилишина Ю.Д. зроблено на підставі сукупності таких обставин: 
Спільне системне використання учасниками IP-адрес. Згідно з інформацією ТзОВ “Е-Тендер” ФОП Цибульський Р.М. та ФОП Курилишин Ю.Д. використовували один електронний торговельний майданчик та одні й ті ж самі IP-адреси: (по торгах №1: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ; по торгах №2: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та 194.44.120.44; по торгах №3: 37.52.68.230 та 194.44.120.130; по торгах №4, №5: 194.44.212.2; по торгах №6: 46.200.143.152, 46.200.140.8 та 46.200.238.24; по торгах 7: 46.200.143.152 та 46.200.238.24, по торгах №8: 194.44.195.55 та 37.52.64.218; по торгах №9: НОМЕР_6 , 194.44.150.201; по торгах №10: 37.52.68.230 та 194.44.120.130; по торгах №11: 46.200.143.152, 46.200.238.24 та НОМЕР_7 ; по торгах №12: 37.52.71.242 та 194.44.50.31. Таке використання учасниками IP-адрес при здійсненні своєї діяльності під час участі у торгах №№1-12 не може бути випадковим співпадінням та свідчить про узгодженість дій учасників та проінформаваність про діяльність один одного.
Використання однакових телефонних засобів зв`язку. Відповідно до публічно доступної інформації з веб-сайтів: clarity-project.info, dozorro.org, ІНФОРМАЦІЯ_1 , usr.minjust.gov.ua, а також згідно з інформацією ТзОВ “Укрнет” ФОП Цибульський Р.М. та ФОП Курилишин Ю.Д. беруть участь у торгах, використовуючи одні і ті ж номери телефонів. 
Подібності в оформленні документів. За результатами аналізу документів, що подали учасники у складі своїх тендерних пропозицій, встановлені подібності в оформленні документів, наявність спільних пунктуаційних помилок, одинакові формати файлів, що не можуть пояснюватись випадковим збігом.
У зверненнях із тендерними пропозиціями в обох учасників встановлено схожість в їх оформленні та наявність ідентичних пунктуаційних і граматичних помилок, однакових дефектів сканування. Учасники у складі своїх пропозицій конкурсних торгів додатково подали документи, яких замовник не передбачав у вимогах до тендерної документації або, навпаки, не подали одних і тих же документів, які вимагались. Така подібність не може бути пояснена збігом чи використанням шаблонів у мережі інтернет, які потребують подальшого редагування при формуванні участі у відповідній закупівлі. 
Синхронність дій учасників у часі. Учасники розмістили свої тендерні пропозиції в системі електронних закупівель в один день та з незначним проміжком у часі; порядок завантаження сканованих документів теж вказує на синхронність дій. 
Цінові пропозиції під час участі у торгах. За результатами оцінки пропозицій конкурсних торгів №№ 1, 3, 6, 7, 10-12 ФОП Курилишин Ю.Д. став переможцем, однак у подальшому відмовився від підписання договорів на закупівлю на користь позивача з вищою ціновою пропозицією. У торгах № 4 та № 5, окрім ФОП Цибульського P.M. і ФОП Курилишина Ю.Д., брали участь ще по одному суб`єкту господарювання, які під час проведення аукціону понижували ціну, змушуючи тим самим одного з учасників - ФОП Курилишина Ю.Д. понижувати ціну, натомість, ФОП Цибульський P.M. ціни не зменшував, тобто, не складав конкуренції ФОП Курилишину Ю.Д. Така поведінка знаходиться за межами реальної цінової конкуренції та бажання перемоги у торгах. Наведені обставини свідчать про певну системність дій між учасниками.
Адміністративна колегія Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дійшла висновку, що дії ФОП Цибульського P.M. та ФОП Курилишина Ю.Д. щодо узгодження своєї поведінки під час участі у торгах №№1-12 є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.
Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що, на його думку, рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є незаконним та безпідставним. Позовні вимоги обґрунтовує недоведеністю вчинення учасниками конкурсних торгів антиконкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності врегульовані нормами Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Згідно з частинами 1, 6 статті 40 Господарського кодексу України державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюється Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.
Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (ст.ст. 1, 6, 121 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").
Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.
Згідно з положеннями частини 1 статті 40 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особи, які беруть (брали) участь у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мають право оскаржувати рішення Антимонопольного комітету в порядку, визначеному законом.
     За приписами частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
  Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:
  7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.
   Відповідно до матеріалів справи предметом даного спору є визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/90-р/к від 17.09.2020 року у справі №63/1-01-32-2020, оскільки позивач не погоджується з встановленим відповідачем фактом вчинення учасниками конкурсних торгів антиконкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів і накладенням на нього штрафу у загальному розмірі 816000,00 грн. (12 порушень, за кожне з яких накладено штраф по 68000,00 грн.).
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до  Закону України  "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено визначення економічної конкуренції (конкуренції) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
Згідно з пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.
У відповідності до статті 5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання. Узгодженими діями є також створення суб`єкта господарювання, об`єднання, метою чи наслідком створення якого є координація конкурентної поведінки між суб`єктами господарювання, що створили зазначений суб`єкт господарювання, об`єднання, або між ними та новоствореним суб`єктом господарювання, або вступ до такого об`єднання.
Антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (ч.1 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Предметом доказування спотворення результатів торгів антиконкурентними узгодженими діями учасників торгів є неправомірні дії, змова або узгоджене формування учасниками спільно конкурсних пропозицій чи цін на товар, необґрунтованого її підвищення чи заниження, спрямованого на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції на торгах, що призвело до викривлення результатів торгів.
Колегія суддів зазначає, що для визнання органом АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим, достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки та участі у торгах, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури торгів. Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).
Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу.
Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.
У постановах Верховного суду від 07.11.2019 року у справі № 914/1696/18, від 13.08.2019 року у справі № 916/2670/18, від 05.08.2019 року у справі № 922/2513/18, від 27.05.2021 року у справі № 903/23/19, в ухвалі Верховного Суду від 21.05.2020 року у справі № 923/330/19 наведено правовий висновок, згідно з яким питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.
У даній справі рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/90-р/к від 17.09.2020 року у справі №63/1-01-32-2020 встановлено узгодженість дій учасників торгів (ФОП Цибульського Р.М. та ФОП Курилишина Ю.Д.) з огляду на використання одного електронного торговельного майданчика та одних ІР-адрес; спільні телефонічні засоби зв`язку; схожість в оформленні документів; однакові формати файлів, завантажених до електронної системи закупівель, синхронність дій в часі під час участі в торгах, спільна підготовка цінових пропозицій. 
Вказані обставини позивач не спростував належними і допустимими в розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами.
Відтак, поведінка вказаних осіб під час участі в конкурсних торгах на закупівлю суперечить пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, відповідно до якої антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, що стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже спотворює результат, тобто об`єктивно кращу пропозицію, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції, про що зазначено в рішенні адміністративної колегії.
   Відповідно до статті 51 вказаного Закону порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
  Частинами 2, 5 статті 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” унормовано, що за порушення, передбачені пунктами 1,  2  та  4  статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.  Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), штраф, передбачений абзацом другим частини другої цієї статті, накладається у розмірі до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом третім частини другої цієї статті, - у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом четвертим частини другої цієї статті, - у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі потреби розмір доходу (виручки) може бути визначений органами Антимонопольного комітету України на підставі адміністративної інформації, отриманої з інших джерел. 
   Рішення про накладення штрафів у розмірах понад чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймаються виключно Антимонопольним комітетом України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України на їх засіданнях (частина 6 статті 52 названого Закону).
За наслідками апеляційного перегляду справи №914/2992/20 встановлено, що суд першої інстанції детально проаналізував обставини даної справи, надав правову оцінку рішенню Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/90-р/к від 17.09.2020 року у справі №63/1-01-32-2020. Дійшовши висновку про те, що вказаним рішенням правомірно встановлено у діях позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (дванадцять порушень, вчинених ФОП Цибульським Р.М. під час участі в електронних торгах на закупівлю товарів за замовленням Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради упродовж 2017-2018 років, за кожне з яких накладено штраф по 68000,00 грн.), суд обґрунтовано й підставно відмовив у задоволенні позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження скаржника про те, що відповідач дванадцять разів наклав на нього штраф за одне порушення, оскільки згідно з резолютивною частиною спірного рішення АМК (з урахуванням розпорядження від 20.04.2021 року №63/61-рп/к про виправлення описки) штрафи накладено за кожне порушення законодавства про захист економічної конкуренції; пункти про накладення штрафів в рішенні розташовані послідовно після визнання дванадцяти порушень законодавства про захист економічної конкуренції. 
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року у справі №914/2992/20.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 26.03.2021 року (вх.  № 01-05/1142/21 від 01.04.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року у справі № 914/2992/20 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 

Суддя                                                                                                    В.М. Гриців

         Суддя                                                                                                    О.І. Матущак