Єдиний унікальний номер 235/596/19 
Номер провадження 22-ц/804/1634/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 липня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 235/596/19
провадження  № 22-ц/804/1634/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого        Хейло Я.В.,
суддів         Мірути О.А., Тимченко О.О.,

за участю секретаря     Цимбал Д.А.,

учасники справи:

позивач   ОСОБА_1 ,
відповідач               Товариство з обмеженою відповідальністю «Алло»,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про захист прав споживачів та відшкодування збитків (суддя Клікунова А.С.), ухваленого в приміщенні суду в місті Покровськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ЗАЯВИ
ОСОБА_2 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» (далі – ТОВ «Алло») про захист прав споживачів та відшкодування збитків.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ 
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2021 року провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВ «Алло» про захист прав споживачів та відшкодування збитків закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у зв`язку  з набранням законної сили рішенням у справі №235/1462/17, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Звертає увагу, що підставою спору про стягнення подвійної вартості телефону та моральної шкоди у справі №235/1462/17 є введення в оману щодо характеристик телефону, зовнішнього вигляду, а саме наявності наліпки, яку не можна знімати до закінчення терміну гарантії.

Разом з тим, в даній справі   №235/596/19 підставою спору є введення в оману               щодо неможливості ознайомлення з товаром з моменту підписання документів та неможливості розірвати договір після підписання документів через тим пакування товару.

Вважає, що підстави позову у справі №235/1462/17 та у даній справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами виник з різних підстав, тому висновки про закриття провадження не відповідають обставинам справи.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ТОВ «Алло» подано відзив на апеляційну скаргу, підписаний директором ТОВ «Алло», в якому зазначено, що вимоги про стягнення 6888, 00 грн заявлені у справі №235/1462/17 та у даній справі є однаковими, оскільки у двох позовах ОСОБА_2 в обґрунтування зазначеної вимоги послався на введення його в оману відповідачем щодо одного і того ж товару, та просив застосувати статтю 230 ЦК України про відшкодування збитків у подвійному розмірі.

Посилається на постанову Верховного Суду у справі №235/5322/17, постанову Донецького апеляційного суду від 19.10.2020 року у справі №235/1078/20 та зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не обґрунтовано неправомірність застосування судом першої інстанції положень статті 255 ЦПК України.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу – без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА
Згідно пункту 15 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені судом рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2018 року у справі  235/5322/17 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Алло» про захист прав споживачів та рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2020 року у справі №235/1078/20 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Алло» про захист прав споживачів, дають підстави для висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 , заявлені в межах спору у даній справі є тотожними з позовними вимогами по яким вже наявні судові рішення що набрали законної сили, оскільки постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому наявні підстави для закриття провадження за пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Апеляційний суд не може погодитись з таким  висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18)).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить захистити його право.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Посилання на тотожність  даного позову з позовом ОСОБА_2 у справі № 235/1078/20, апеляційний суд вважає такими, що фактичним обставинам справи не відповідають: як вбачається зі змісту рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2020 року, ОСОБА_2 просив  стягнути сплачені за товар кошти з урахування комісії банку, 3% річних, інфляційні витрати, неустойку, моральну шкоду, та позов було обґрунтовано наявністю наліпки на телефоні, видалення або пошкодження якої, на думку позивача, могло призвести до анулювання гарантії, тому вважав, що наявні підстави для повернення телефону відповідачу.

У даній же справі №235/596/19, позивач ОСОБА_2 позов обґрунтовує введенням відповідачем його в оману, шляхом непопередження про відсутність можливості оглянути товар перед його придбанням, оскільки  умовами перевізника поштових відправлень дозволено лише оглядати товар на предмет цілісності заводської упаковки, але без її розпакування. 

Також апеляційний суд вважає недоречним посилання суду першої інстанції на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2018 року у справі №235/5322/17, оскільки вимогами позову у справі були визнання недійсними положень договору, встановлення нікчемності положень договору, стягнення сплачених за товар коштів, неустойки, визнання права власності без виникнення зобов`язань з оплати його вартості.

Хоча позивач, в цієї справі обґрунтовуючи позовні вимоги також посилається на ст.230 ЦК України як і у справі за його позовом до ТОВ «АЛЛО» про захист прав споживачів №235/1462/17, проте зазначає інші обставини, з якими пов`язує порушення його прав з боку відповідача, що унеможливлює закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Зазначені висновки викладені у постанові КЦС Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 953/803/20.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня винесення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий              Я.В. Хейло    

Судді                О.А. Мірута                  
                                                                                                   О.О. Тимченко