П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 496/1753/21	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.                                Дата і місце ухвалення: 30.06.2021р., м. Одеса                                         	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  -   Ступакової І.Г.
суддів             -    Бітова А.І.
-          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки, третя особа Біляївська міська рада Одеської області, про визнання недійсними договорів оренди землі та додаткової угоди, -
В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки, третя особа Біляївська міська рада Одеської області, про визнання недійсними договорів оренди землі від 27.11.2014р., укладених між Біляївською міською радою та Дочірнім підприємством «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки, а також додаткової угоди від 18.01.2021р. до договору оренди землі від 27.11.2014р.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України - у зв`язку з тим, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 30.06.2021р. та відкрити провадження у справі за його адміністративним позовом.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження у адміністративній справі суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Судом не враховано, що  неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування  своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її  головного обов`язку перед людиною  - утверджувати та забезпечувати її права. Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожній особі  надано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що  рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень  порушено її права, свободи або інтереси. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Наведеним положенням Основного Закону України кореспондує частина перша статті 5 КАС України, якою передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
При цьому, у п.2 ч.1 ст.4 КАС України наведено визначення терміну «публічно-правовий спір», згідно якого - публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
З наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. Отже, до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій.
Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду публічно-правових спорів, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких не віднесено до інших юрисдикцій.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 просить визнати недійсними два договори оренди землі від 27.11.2014р., укладені між Біляївською міською радою, як Орендодавцем, та Дочірнім підприємством «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки, як Орендарем, а також визнати недійсною додаткову угоду від 18.01.2021р. до договору оренди землі від 27.11.2014р.
Позов подано позивачем як членом територіальної громади м.Біляївка, яка являється власником земельної ділянки, переданої Біляївською міською радою в оренду Дочірньому підприємству «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки за договорами оренди від 27.11.2014р. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що земельна ділянка ДП «Біляївський ринок» в розмірі 1,0238 га  використовується та передається в суборенду іншим особам без узгодження з власником земельної ділянки - Біляївською міською радою. Такими діями відповідача порушуються права не тільки позивача, а й усіх членів територіальної громади, які фактично являються власниками землі в м.Біляївка. Також, позивач вказував, що на зазначеній земельній ділянці  ( АДРЕСА_1 ) знаходиться торговий павільйон, який будувався його батьками, у зв`язку з чим він оскаржує незаконний перехід права власності на землю, власником якої повинна бути громада, а не окреме підприємство.
Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у адміністративні справі, дійшов висновку, що заявлений у цій справі спір не підвідомчий адміністративному суду, оскільки третя особа у цій справі реалізувала повноваження власника землі, а спірні правовідносини виникли з приводу передачі в оренду земельної ділянки та є приватноправовими. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та звертає увагу на наступне. 
За змістом статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Згідно із пунктом «б» частини 1 ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Частиною другою статті 95 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, установленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 12 Земельного кодексу України передбачає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.
Згідно із частинами другою та третьою статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019р. у справі №729/608/17 зазначила, що якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Також, у постанові від 18.04.2018р. у справі №369/13240/14-а Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.
Таким чином, зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі.
В свою чергу, відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що спірні правовідносини в даному випадку пов`язані із набуттям або позбавленням сторонами чи третіми особами речового права на земельну ділянку, а отже спір є приватноправовим та не пов`язаний із публічно-правовими відносинами.
А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч. 1 ст.170 КАС України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                 Повний текст судового рішення виготовлений 17 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук