Дата документу 22.09.2021 Справа № 336/1285/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/1285/21 Головуючий у 1 інстанції: Боєв Є.С. 
Провадження № 22-ц/807/2385/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 
                                
        П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 у особі представника – адвоката Якушева Романа Сергійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД", треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименко Романа Васильовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія «АЛАНД», третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клименко Р.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за № 61297, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД" заборгованості за кредитним договором R53113349315B від 29.10.2012 та плати за його вчинення на загальну суму 115 324,27 грн. Стягнуто з ТОВ «ФК «АЛАНД» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1345,80 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021р. було виправлено описку та резолютивну частину рішення доповнено вирішенням вимоги про компенсацію за рахунок відповідача витрат позивача на правову допомогу шляхом стягнення 5000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині стягнутого розміру витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 у особі представника – адвоката Якушева Р.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду в цій частині змінити, стягнувши витрати на правову допомогу у розмірі 29 830 грн.
Отже, межами апеляційного розгляду є лише правильність оскаржуваного рішення з 
урахуванням ухвали про виправлення описки в частині відмови у стягненні судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката з відповідача ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" на користь ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу з боку відповідача ТОВ «ФК «АЛАНД» не надійшло, заперечень проти вказаних витрат та втрат, які просить стягнути позивач на стадії апеляційного провадження, також не надано.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення адвоката Якушева Р.С., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (чч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем в ході розгляду справи було заявлено до компенсації за рахунок відповідача кошти за правову допомогу у розмірі 29 830 грн., але судом було стягнуто лише 5000 грн. 
Частково стягуючи витрати на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із принципу співмірності та розумності, відсутності впливу вирішення справи на репутацію сторін або публічного інтересу до справи, беручи до уваги витрачений адвокатом час для виконання робіт та обсяг виконаних послуг, а також, що розгляд справи здійснено у спрощеному порядку без проведення судових засідань.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з даними положеннями, адвокату, який представляє інтереси учасника справи, суд компенсує витрати, враховуючи гонорар, за умови, якщо він має договір про надання правової допомоги, в якому зазначені усі види послуг, які передбачено надати. Крім того, адвокат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення має подати до суду детальний опис наданих послуг і виконаних робіт та їх варто-
сті, а також докази цього.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В апеляційній скарзі представник позивача – адвокат Якушев Р.С., обґрунтовуючи доцільність стягнення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі, вказує, що 11.03.2021 ним при розгляді справи судом першої інстанції було подано заяву про стягнення судових витрат. У заяві зазначалось, що 09.02.2021р. між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Стратегія Якушева» був укладений договір про надання правової допомоги № 1103-0206-9-21.

Додатково зверталась увага суду та відповідача на суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, які за умовами вказаного договору, а, саме, відповідно до п. 4.1 договору враховуються погодинно із встановленням погодинної оплати – 2850 грн. за 1 годину виконаних робіт.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Адвокатом було надано розрахунок витрат щодо надання позивачу професійної правничої допомоги на суму 29 830 грн., яка складається з наступного:
-фактично вже виконаних робіт (надання послуг) за договором на загальну суму 12 920 грн., що підтверджується рахунком № 1-000025-21 від 10.02.2021 та актом виконаних робіт № 1-000025-21 від 10.02.2021;
-фактично вже виконаних робіт (надання послуг) за договором на загальну суму 16910 грн., що підтверджується розрахунком № 1-000029-21 від 10.03.2021 та актом виконаних робіт № 1-000029-21 від 10.03.2021р.
Відповідно до п. 4.8 договору, клієнт може просити відстрочити оплату гонорару до закінчення розгляду судової справи та стягнення судових витрат, у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу.
У відповідності до тексту додаткової угоди № 1 від 23.02.2021р. до договору, позивач ОСОБА_1 прийшла до узгодження з Адвокатським бюро «Стратегія Якушева» про відстрочення оплати гонорару до закінчення розгляду справи № 336/1285/21. 
Суд першої інстанції дослідив вказані документи, але невмотивовано задовольнив вимоги позивача про компенсацію правової допомоги лише на суму 5000 грн. При цьому, судом було порушено вимоги ч. 6 статті 137 ЦПК України, якою унормовано можливість зменшення розміру витрат на правову допомогу лише за клопотанням іншої сторони, оскільки згідно з її приписами обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє про їх зменшення. Тобто суд з власної ініціативою не міг зменшувати розмір витрат на правову допомогу.

Отже, за замістом вказаної норми право заперечувати суму наданого стороною розрахунку судових витрат має виключно інша сторона шляхом подання відповідного клопотання. Більше того, на сторону, що має право заявити таке клопотання, покладається обов`язок доведення неспівмірності заявлених витрат.

Незважаючи на зазначену імперативну норму, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та, за відсутності поданого другою стороною клопотання, зменшив розмір судових витрат на правову допомогу.

Колегія наголошує, що суд не може перевіряти їх співмірності та зменшувати з власної ініціативи, але фактичне їх надання має бути відображено у мотивуванні стягнення судових витрат. 
Крім того, за принципом змагальності відповідач ані в суді першої інстанції при ухваленні рішення, ані на стадії апеляційного провадження, маючи право на подання відзиву на апеляційну скаргу та клопотання про зменшення витрат, таких заяв не подавав. 

Адвокатом Якушевим Р.С. були подані всі відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем по справі - ОСОБА_1 .
Однак, відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу у визначеному позивачем розмірі та визначаючи до компенсації 5000 грн. замість заявлених 29830 грн., суд не вказав, із яким саме положенням актів виконаних робіт він не згоден, або виконання яких послуг ним поставлено під сумнів, а лише послався на принцип розумності та справедливості.

Тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про зменшення розміру витрат на правову допомогу за відсутності клопотання відповідача та за наявності наданих стороною позивача доказів на підтвердження виконання усіх зазначених у розрахунку послуг.
Крім того, суд першої інстанції як на підставу для відмови у задоволенні стягнення всіх витрат в повному обсязі також посилався на здійснення розгляду справи у спрощеному порядку, без проведення судових засідань.

З цього приводу слід зазначити, що факт розгляду справи в спрощеному провадженні без проведення судових засідань ніяким чином не впливає на суму витрат на правову допомогу, оскільки, відповідно до рахунків та актів виконаних робіт, долучених до справи, у них не входить участь адвоката у судових засіданнях, й відповідно до суми, заявленої для стягнення, не було включено гонорар адвоката за участь в судових засіданнях.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила 
або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у 
справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до Постанови Великої Палати ВС по справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020, вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Відповідна заява представника позивача була подана у строки, передбачені законодавством.
Виходячи з вищенаведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є належним чином підтвердженими, а тому підлягають стягненню з відповідача в повному обсягу у зв`язку з задоволенням позову ОСОБА_1 

Разом з тим, адвокат Якушев Р.С. просить стягнути витрати, понесені на стадії апеляційного провадження, в сумі 1362 грн. на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу у сумі 11495 грн. за складання апеляційної скарги. 

Апеляційна скарга є в наявності, на її складання адвокатом витрачено згідно з актом виконаних робіт № 1-000038-21 від 11.05.2021р. 04.02 год., кожна з яких вартує 2 850 грн., тому загальна сума за складання апеляційної скарги визначена у розмірі 11 495 грн. 

Отримавши апеляційну скаргу, відповідач відзиву на неї не подав, про не- співмірність витрат на складання апеляційної скарги апеляційному суду не заявив. Тому ці витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника – адвоката Якушева Р.С слід задовольнити, змінивши рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року в оскаржуваній частині шляхом стягнення витрат на правову допомогу у сумі 29830 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367-369, 371-372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 у особі представника – адвоката Якушева Романа Сергійовича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року у цій справі в частині вирішення питання про відшкодуванням витрат на правову допомогу змінити, збільшивши стягнутий судом розмір цих витрат до 29 830 грн.

Стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» судові витрати, понесені на стадії апеляційного провадження, у вигляді судового збору в сумі 1362 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 11 495 грн.
В решті рішення не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 вересня 2021 року.

Головуючий:                 

Судді: