ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року 
м. Київ
Справа №  922/2144/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого,    Банаська О.О., Ткаченко Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.; 

за участю представників: 
ТБ "Перша товарна Біржа" - Олійник Ю.М.,
ТОВ "Оптимум Фактор" - Богушка О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товарної біржи "Перша товарна біржа"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021
та ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 
у справі № 922/2144/16
за заявою Фізичної особи підприємця Панасюка Юрій Володимировича
до Приватного акціонерного товариства "Енвіжн-Активи"
про визнання банкрутом.
ВСТАНОВИВ:
26.01.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор"  (далі - ТОВ "Оптимум Фактор"), звернулось до суду з позовною заявою до відповідачів:  Приватного акціонерного товариства "Енвіжн-Активи" (далі - ПрАТ "Енвіжн-Активи"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія Сільвер" та Товарної Біржи "Перша товарна біржа" (далі - ТБ "Перша товарна біржа"), про визнання недійсними результатів торгів, в якій просило:
- визнати недійсними результати торгів у формі аукціону з продажу майна банкрута - ПпАТ "Енвіжн-Активи", проведеного 07.11.2017 Товарною біржою "Перша товарна біржа", оформленого протоколом про проведення аукціону;
- визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні, видане покупцю - ТОВ "Торгово-промислова компанія Сільвер" приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. 20.11.2017 за № 2962.
В обґрунтування своїх вимог ТОВ "Оптимум Фактор" посилалося на проведення торгів з порушенням частини 4 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки продаж майна банкрута було реалізовано без погодження з забезпеченим кредитором та судом його початкової вартості, без погодження з кредитором та судом умов, на яких буде продаватись майно, без погодження з кредитором та судом організатора аукціону, що призвело до продажу майна банкрута за заниженими цінами і на умовах, що не відповідають інтересам забезпеченого кредитора.
Обставини встановлені судами
Ухвалою суду від 12.09.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів ПрАТ "Енвіжн-Активи", окремо внесені до реєстру вимог кредиторів вимоги, забезпечені заставою майна боржника, а саме: вимоги ПАТ "Український інноваційний банк" у розмірі 96772 331,81 грн на підставі укладеного між боржником та ПАТ "Український інноваційний банк" іпотечним договором від 12.06.2015, посвідченим Заєць І.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстр. № 737.
Заставне майно, відомості про яке окремо внесені до реєстру вимог кредиторів, перебувало в іпотеці ПАТ "Укрінбанк" на підставі іпотечного договору від 12.06.2015, укладеного між ПрАТ "Енвіжн-Активи" та ПАТ "Укрінбанк" (ПАТ "Український інноваційний банк") з метою забезпечення виконання позичальником (АТ "Енвіжн-Україна") кредитного договору № 4779 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 27.02.2012.
Як вбачається із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 78352190 від 18.01.2017, до реєстру було внесено запис про те, що іпотекодержателем заставного майна банкрута є ТОВ "Оптимум Фактор".
Ухвалою суду від 27.03.2017 (яка набрала законної сили) задоволено заяву ТОВ "Оптимум Фактор" про заміну сторони. Здійснено заміну сторони (кредитора) - ПАТ "Укрінком" на його правонаступника - ТОВ "Оптимум Фактор", зобов`язано ліквідатора внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "Енвіжн-Активи".
Таким чином, на час розгляду даної справи ТОВ "Оптимум Фактор" є кредитором боржника із відповідним до даного статусу обсягом прав та обов`язків.
Відповідно до умов Іпотечного договору та договору про відступлення права вимоги, предметом іпотеки є:
- нежилі будівлі та споруди загальною площею 2340,2 кв.м, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3;
- нежитлові приміщення №№    6, 7, 8, 9, 10, 11 - склади центральні (в літ. Г') загальною площею 1523,60 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3;
- будівля - виробниче приміщення для випуску комп`ютерних систем (літ. А) загальною площею 905,8 кв.м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3б.
Ухвалою суду від 15.02.2017 судом було надано згоду на продаж майна ПрАТ "Енвіжн-Активи", яке знаходиться в заставі ТОВ "Оптимум Фактор".
01.08.2017 на сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про проведення ТБ "Перша Товарна Біржа" аукціону з продажу майна банкрута, а також опубліковано проект договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) (номер публікації 44959 від 01.08.2017), а саме виставлено майно банкрута як цілісний майновий комплекс:
- нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, загальною площею 1007,6 кв.м.;
- нежилі приміщення №№       1-11 - склади центральні, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, загальною площею 182,6 кв.м.;
- будівля - виробниче приміщення для випуску комп`ютерних систем, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3б, загальною площею 905,8 кв.м.
Початкова вартість майна 208 654 479,81 грн.
Згідно повідомлення про результати проведення аукціону з продажу майна боржника, призначеного на 31.08.2017 (номер публікації 45647 від 01.09.2017), аукціон визнано таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю учасників.
04.09.2017 було здійснено оголошення про проведення 03.10.2017 повторного аукціону з продажу майна банкрута (номер публікації 45669), а також опубліковано проект договору купівлі-продажу.
Початкова вартість майна 166 923 583,85 грн. Даний аукціон також проведено не було.
Згідно оголошення про проведення аукціону з продажу майна ПрАТ "Енвіжн-Активи" (номер публікації 46489 від 18.10.2017) було оголошено про проведення 07.11.2017 другого повторного аукціону з продажу майна банкрута, а також опубліковано проект договору купівлі-продажу.
Початкова вартість майна 133 538 967,08 грн.
10.11.2017 організатором аукціону було опубліковано повідомлення про результати проведеного аукціону, відповідно до якого призначений на 07.11.2017 другий повторний аукціон з продажу майна банкрута відбувся, загальна вартість проданого майна складає 2 000 000,00 грн.
ТОВ "Оптимум Фактор" стверджує, що ліквідатор на його адресу з запитом про надання згоди на продаж заставного майна не звертався, свою згоду на продаж цього майна він не надавав.
Оскільки постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 було скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.023.2017 у справі № 922/2144/16, в задоволенні клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна ПрАТ "Енвіжн-Активи", яке є предметом забезпечення вимог ТОВ "Оптимум Фактор", відмовлено, останній вважає, що торги були проведені з порушенням частини 4 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме без згоди іпотекодержателя та за заниженими цінами.
З огляду на вище наведене, ТОВ "Оптимум Фактор" звернулося до суду з відповідною заявою.
Короткий зміст ухвали та постанови судів першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/2144/16 задоволено заяву ТОВ "Оптимум-Фактор" про визнання недійсними результатів торгів.
Визнано недійсними результати торгів у формі аукціону з продажу майна банкрута - Приватного акціонерного товариства "Енвіжн-Активи", код ЄДРПОУ 19115651, проведеного 07.11.2017 Товарною біржою "Перша товарна біржа" (м. Суми, вул.Соборна, 29-д, код ЄДРПОУ 36707637), оформлені протоколом про проведення аукціону від 07.11.2017.
Визнано недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні, видане покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія Сільвер" (код ЄДРПОУ 35920823) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. 20.11.2017 року за № 2962.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі № 922/2144/16 про розгляд заяви ТОВ "Оптимум-Фактор" про визнання недійсним результатів торгів - залишено без змін.
Судові рішення обґрунтовані доведеністю наявності обставин, з яким законодавець пов`язує можливість визнання недійсними результатів торгів. 
За висновками судів, торги у формі аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 07.11.2017 ТБ "Перша товарна біржа" (оформлені відповідним протоколом), відбулися з порушенням  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"   ( в редакції, що діяла на момент продажу майна в даній справі) та правил щодо підготовки відкритих торгів (аукціону), а саме за відсутності згоди (погодження) заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, та продажу майна за заниженою ціною. 
Визнання недійсними результатів торгів (аукціону), на яких відбувся продаж майна, є підставою для задоволення похідної  вимоги про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, виданого покупцю - ТОВ "Торгово-промислова компанія Сільвер" приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. 20.11.2017 за № 2962 відповідно до частини 3 статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Товарна біржа "Перша товарна біржа" звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 та  постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Оптимум-Фактор".
В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на неправильне застосування  норм матеріального права, застосування норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 903/481/16 та від 10.12.2019  у справі № 925/698/16.
Скаржник  доводить, що ТОВ "Оптимум Фактор" не є іпотекодерджателем майна яке було виставлено на торги з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16, якою встановлено факт того, що ПАТ "Український інноваційний банк "УКРІНКОМ банк" не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ    "УКРІНКОМ", а відтак й ПАТ "Українська інноваційна компанія" не набула прав    банку. Вважає, що притримуючись аналогічної з Великою Палатою Верховного Суду думки, можна прийти до висновку, що правочин між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "УКРІНБАНК" щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулося; належним кредитором за кредитним договором № 4779 від 27.01.2012  із всіма доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення виконання зобов`язань за цим договором залишається ПАТ "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої на ліквідацію банку. Крім того, на момент реалізації майна була чинною ухвала, якою господарський суд надав згоду на продаж майна банкрута, що знаходиться в заставі (іпотеці). Позивач був обізнаний про наявність згоди на реалізацію предмета іпотеки.
Доводи інших учасників справи

ТОВ "Оптимум-Фактор" подало відзив на касаційну скаргу ТБ "Перша товарна біржа", просить залишити її без задоволення з  підстав, викладених у відзиві, оскаржувані  ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 -  залишити без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Предметом розгляду у цій справі є  заява  ТОВ "Оптимум Фактор" про визнання недійсними результатів торгів у формі аукціону з продажу майна банкрута - ПрАТ "Енвіжн-Активи", проведеного 07.11.2017 ТБ "Перша товарна біржа", та свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні.
Враховуючи, що ПрАТ "Енвіжн-Активи" визнано банкрутом постановою Господарського суду Харківської області від 24.10.2016, оспорюваний аукціон відбувся 07.11.2017, оцінка спірних правовідносин здійснюється на момент їх виникнення, а саме на дату проведення оспорюваного аукціону із застосуванням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, чинній на час організації та проведення аукціону (далі - Закон про банкрутство). 
Оцінюючи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд касаційної інстанції враховує наступне.
Особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином. 
Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 6-370цс16 від 29.06.2016, у справі № 904/9284/14 від 14.12.2016).
Результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу (частина третя статті 55 Закону про банкрутство).
Розглядаючи вимоги про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, господарський суд має системно застосовувати норми Закону про банкрутство, оцінюючи в цілому правомірність дій ліквідатора з обрання ним певних способів продажу майна боржника, правомірність формування ним складу майна, яке виставляється на продаж (як цілісного майнового комплексу, так і окремих лотів), дотримання ліквідатором вимог частини третьої статті 98 Закону про банкрутство щодо добросовісності та розсудливості, забезпечення балансу інтересів боржника та кредиторів (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 26.02.2019 у справі №911/3132/17, від 21.11.2019 у справі № 20/5007/1475-Б/12, від 28.11.2019 у справі № 5009/2987/12).
Стала судова практика вказує на те, що до предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання ліквідатором та організатором аукціону вимог, які ставляться Законом про банкрутство до його проведення, зокрема, щодо порядку отримання згоди заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення (стаття 42 Закону); щодо особливостей укладення договору на аукціоні (стаття 50 Закону); щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (статті 58, 59 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону (статті 64-68 Закону) тощо.
Враховуючи, що законодавцем окремо прямими нормами Закону про банкрутство, а саме частиною 4 статті  42, визначено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує; продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду, у разі ненадання заставним кредитором згоди на реалізацію майна або ігнорування ним письмових вимог ліквідатора, останній на виконання    вимог статті  42, зобов`язаний звернутися з відповідним клопотанням про надання такої згоди до суду, який розглядає справу про банкрутство 
При цьому, передумовою для звернення ліквідатора з відповідною заявою до суду є наявність таких обставин (доведених належним чином) як звернення за одержанням згоди до кредитора - заставодержателя і не отримання від нього такої згоди або не отримання відповіді на звернення.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що доказів того, що ліквідатор звертався на адресу ТОВ "Оптимум Фактор" за одержанням згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, матеріали справи не містять; ліквідатор ПрАТ "Енвіжн-Активи" належних та допустимих доказів, що підтверджують його звернення за одержанням згоди до кредитора не надав.
ТОВ "Оптимум Фактор" заперечує факт отримання від ліквідатора відповідного запиту та зазначає про відсутність згоди на продаж заставного майна.
Доводи скаржника про те, що ТОВ "Оптимум Фактор" було обізнане про проведення продажу заставного майна, так як знайомилося з матеріалами справи, не звільняє ліквідатора від виконання вимог статті 42 Закону про банкрутство.
Розглядаючи заяву  ТОВ "Оптимум Фактор" про визнання недійсними результатів торгів з продажу майна банкрута,  суди встановили, що ухвалою суду від 15.02.2017 було надано згоду на продаж майна ПрАТ "Енвіжн-Активи", яке знаходиться в заставі ТОВ "Оптимум Фактор".
В подальшому, зазначена ухвала постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 була скасована, в задоволенні клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна ПрАТ "Енвіжн-Активи", яке є предметом забезпечення вимог ТОВ "Оптимум Фактор", відмовлено (постанова набрала законної сили, в касаційному порядку не оскаржувалася).
Підставою для відмови у задоволенні клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна ПрАТ "Енвіжн-Активи", яке є предметом забезпечення вимог ТОВ "Оптимум Фактор" стало саме відсутність належних та допустимих доказів щодо звернення до кредитора - заставодержателя (ТОВ "Оптимум Фактор") та отримання (або неотримання) від нього згоди на продаж заставного майна саме до звернення ліквідатора з відповідною заявою до суду.
Згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 24.06.2015 у справі № 907/544/14 та № 6-449цс15 від 10.06.2015., якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Отже, продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, було здійснено без обов`язкової згоди кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.
Відповідно до частини З статті 98 Закону про банкрутство під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.
Положеннями частини 2 статті 41 Закону про банкрутство визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута.
Відповідно до положень  частини 1 та 2 статті 43 Закону про банкрутство, майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.
Стаття 44 Закону про банкрутство встановлює, зокрема,    що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі.
При цьому, як зазначено у частині 1 вказаної статті, вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.
Виходячи з системного аналізу положень статті 43, частин першої та п`ятої статті 44 та статей 64-66 Закону про банкрутство, слід зазначити, що законодавець, з одного боку, надає ліквідатору право вибору способів продажу активів боржника, зазначаючи про те, що такий вибір повинен здійснюватися з метою забезпечення їх відчуження за найвищими цінами (частина 1 статті 44 Закону про банкрутство). 
Зважаючи на вищенаведені норми,  враховуючи основну мету (цілі) аукціону як способу реалізації майна боржника, якою виходячи з аналізу положень Закону про банкрутство, передусім є відчуження цього майна за максимальною ціною, що визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції (участі в аукціоні з продажу майна боржника якомога широкого кола осіб) задля задоволення вимог кредиторів банкрута у якнайбільшому розмірі, повнота дій ліквідатора боржника має аналізуватися на предмет його добросовісності, розсудливості та дотримання балансу інтересів боржника та кредиторів при продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі в сукупності з нормами права, які визначають процедури продажу майна боржника. Ліквідатор повинен вживати заходів до унеможливлення вчинення дій на користь третіх осіб, які не є учасниками провадження у справі, якщо такими діями порушується баланс інтересів боржника та кредиторів.
На необхідності системного застосування норм Закону про банкрутство та надання судами оцінки повноті дій ліквідатора в сукупності з нормами права, які визначають процедури продажу майна боржника  неодноразово зверталася увага у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах  від 25.04.2018 у справі №910/2526/14, від 10.10.2018 у справі № 6/129-10, від 01.11.2018 у справі №924/1708/14.
Відповідно до матеріалів справи вимоги ТОВ "Оптимум Фактор" окремо внесені до реєстру вимог кредиторів та забезпечені заставою майна боржника у розмірі 96772331,81 грн.
Судами встановлено, що ліквідатором не була проведена інвентаризація майна банкрута, не здійснена його оцінка відповідним експертом, тобто не були дотримані вимоги Закону, зокрема, щодо порядку оцінки майна, що передує проведенню аукціону.
Даний факт, як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, сторонами не спростований, в матеріалах справи такі докази також відсутні.
Відтак, встановивши, що ліквідатором боржника вказані вимоги Закону про банкрутство не виконані, докази повідомлення заставного кредитора про час, місце та умови продажу заставного майна, наявності згоди (погодження) заставного кредитора на продаж майна банкрута; проведення інвентаризація майна банкрута  та  здійснення його оцінка відповідним експертом, в матеріалах справи відсутні, суди дійшли висновку, що торги, проведені у формі аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 07.11.2017 ТБ "Перша товарна біржа", оформлені відповідним протоколом про проведення аукціону, відбулися з порушенням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Тоді як інформування забезпеченого кредитора про реалізацію майна боржника з аукціону сприяло б дотриманню балансу інтересів боржника та забезпеченого кредитора у процедурі банкрутства та мало б наслідком створення більш конкурентних умов продажу нерухомого майна, оскільки коло потенційних покупців такого майна було б розширено за ініціативою забезпеченого кредитора, зацікавленого у відчуженні предмета застави за найвищою ціною.
У вирішенні питання щодо визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника колегія суддів враховує, що процедура проведення аукціону у справі про банкрутства складається з чотирьох етапів її організації: підготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону, узгодження умов реалізації заставного майна з забезпеченим кредитором, визнання організатора аукціону учасником справи про банкрутство); підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, яке відповідає вимогам Закону про банкрутство, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); проведення аукціону та оформлення його результатів. 
Між тим, порушення порядку організації будь-якого з цих етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому, у зв`язку з чим, вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання чи недотримання порядку його проведення на кожному з етапів.
З встановлених судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі обставин вбачається недотримання ліквідатором вимог Закону про банкрутство щодо підготовки і проведення аукціону, зокрема, продаж майна було здійснено за відсутності згоди (погодження) заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення,  за заниженою ціною, а також  недотримання вимог стосовно оформлення кінцевих результатів аукціону, що призвело до порушення прав та інтересів заставного кредитора і боржника.
Встановлені судами та не спростовані скаржником порушення правил проведення аукціону є підставою для визнання результатів оспорюваного аукціону недійсними, що підтверджує правильність висновку судів першої та апеляційної інстанції про обґрунтованість доводів заяви  ТОВ "Оптимум Фактор" та її задоволення.
Визнання недійсними результатів торгів (аукціону), на яких відбувся продаж майна, є підставою для задоволення вимоги, як похідної, про визнання недійсним відповідно до частини 3 статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, виданого покупцю - ТОВ "Торгово-промислова компанія Сільвер" приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. 20.11.2017 за № 2962.
Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ "Оптимум Фактор" не є кредитором у цій справі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який встановив, що ухвалою від 27.03.2017 (яка не була оскаржена в установленому законом порядку, отже, набрала законної сили) задоволено заяву ТОВ "Оптимум Фактор" про заміну сторони. Здійснено заміну сторони (кредитора) - ПАТ "Укрінком" на його правонаступника ТОВ "Оптимум Фактор", зобов`язано ліквідатора внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "Енвіжн-Активи". Таким чином, на час розгляду даної справи ТОВ "Оптимум Фактор" є кредитором боржника із відповідним до цього статусу обсягом прав та обов`язків.
Щодо посилання заявника касаційної скарги на постанову Великої Палати Верховного Суду  від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 колегія суддів зазначає, що у вказаній справі правові висновки про нікчемність правочину, укладеного органом управління ПАТ "Укрінбанк" з посиланням на приписи частини 3 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не можуть прийматися до уваги як такі, що зроблені за встановлення інших обставин справи, ні ПАТ "Укрінком", ні ТОВ "Оптимуму Фактор" не були учасниками даної справи. Крім того, зазначеною вище постановою справу № 925/698/16 передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, що не означає вирішення спору, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у такій справі та в судових рішеннях з них.
Отже, посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 є неприйнятними, крім того доводи щодо застосування правових висновків, викладених в наведеній постанові вже неодноразово досліджувались в справі, що розглядається, зокрема в постанові Верховного Суду від 25.11.2020.
Таким чином, наведені скаржником доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки судами беззаперечно встановлено допущені порушення у процедурі проведення оспорюваного аукціону.
Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржувані судові рішення у справі, Верховний Суд не встановив порушення та невірного застосування норм матеріального та процесуального права, на які посилався скаржник.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновків про те, що оскаржувані ухвала Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування законних та обґрунтованих судових рішень. 
Судові витрати
У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товарної біржи "Перша товарна біржа" залишити без задоволення.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/2144/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий, суддя                                                                Огороднік К.М.

Судді                                                                                    Банасько О.О.
                                                                                          
                                                                                          Ткаченко Н.Г.