ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6402/21 Справа № 180/2018/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

                       головуючого                                Городничої В.С.,
        суддів                                        Лаченкової О.В.,Петешенкової М.Ю.,

       розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:
       У грудні 2020 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву №б/н від 13.08.2019 року, згідно якої отримав преміальну картку World Black Edition, із встановленим кредитним лімітом до 200 000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання вказаного договору є згодою відповідача прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.10.2020 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 139334,02 грн, яка складається із : 114727,86 грн - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 67574,10 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 47153,76 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 6654,34 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 17951,82 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія.
       На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
       Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року позовні вимоги задовлено у повному обсязі.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приват Банк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2019 року в розмірі 139334,02 грн, яка складається із: 114727,86 грн - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 67574,10 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 47153,76 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6654,34 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 17951,82 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 - нарахована пеня; 0,00 - нарахована комісія, та судові витрати.
       Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду в частині  стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 6 654,34 грн та простроченими відсотками у розмірі 17 951,82 грнскасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" відмовити, а в іншій частині рішення - залишити без змін.
       Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги банку в цій частині, адже істотні умови договору сторонами не погоджені; підписана анкета-заява № б/н від 13.08.2019 року не містить умов про те, що Паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною договору банківського обслуговування.
       У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
       Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з огляду на наступне.
       Судом встановлено, що 13.08.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу преміальну картку World Black Edition у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13.08.2019 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
       Встановлено, що відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов.
       Крім того, суд встановив, що згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.10.2020 року становить 139334,02 грн, яка складається із: 114727,86 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 67574,10 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 47153,76 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 6654,34 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 17951,82 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія.
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на обгрунтованість та доведеність позовних вимог, зокрема, на те, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
       Колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками, оскільки в іншій частині рішення суду апелянтом не оскаржується.
       Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
       Принцип диспозитивності цивільного судочинства викладений у статті 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Обов`язок доказування і подання доказів закріплено у статті 81 ЦПК України, згідно ч. 1, 5 якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
       Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
       Колегія суддів вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, MC World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, надані позивачем та наявні в матеріалах цієї справи, та які не містять підпису відповідача ОСОБА_1 , не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків.
       Приймаючи до уваги те, що в анкеті-заяві від 13 серпня 2019 року відсутній обов`язок відповідача по сплаті позивачу відсотків, тоді як Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованих відсотків у сумі 6654,34 грн та прострочених відсотків у розмірі 17951,82 грн,
       Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року.
       Паспорт споживчого кредиту карток "Універсальна", "Універсальна Gold", "Platinum", "MC World Black Edition", "VISA Signature", "MC World Elite", "VISA Infinite", підписаний споживачем 13.08.2019 року, та на який посилався позивач, містить застереження про те, що вказана в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 28.08.2019 року, а також містить умови кредитування одразу по семи типах кредитних карт.
       Між тим, колегія суддів зауважує, що з позовної заяви та приєднаних до неї документів неможливо достовірно встановити, якою саме кредитною карткою користувався відповідач по справі, що унеможливлює визначення умов кредитування та вирішення питання про правильність та обґрунтованість нарахування відсотків за користування кредитними коштами, заборгованість з яких є предметом спору, у обумовлений в цьому документі період.
       Крім того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. 
       У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. 
       Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
       Враховуючи, що анкета-заява, підписана відповідачем не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг спростовують висновки суду першої інстанції. 
       Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, про те, що інформація зазначена у Паспорті споживчого кредиту є актуальною лише в період 2019 року, а матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, тому дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
       Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
       Посилання АТ КБ "ПриватБанк" на те, що позичальником підписано Паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима, оскільки такий запис не є власноручним підписом особи та не має письмової форми вираження, а зроблений в електронному вигляді, відтак він не має правового статусу, який би забезпечував можливість його використання за згодою сторін без вчинення сторонами окремої письмової угоди, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача.
       Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами.
       Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні з відповідачем кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а сторонами не було дотримано форми кредитного договору у частині визначення розміру процентів.
       Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення дають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       За таких обставин, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
       Згідно ст. 141 ЦПК України з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3153,00 грн.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

                                       П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
       У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 6 654,34 грн та простроченими відсотками у розмірі 17 951,82 грн за кредитним договором № б/н від 13 серпня 2019 року - відмовити. 
       Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 3153,00 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                                В.С. Городнича

       Судді:                                                                        О.В. Лаченкова

                                                                               М.Ю. Петешенкова