УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №272/674/21 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В. 
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       14 вересня 2021 року м.Житомир
       Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Харчука О.П. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

в с т а н о в и в :

Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 

Відповідно до постанови, 02 липня 2021 року о 23:43 год. в с. Зарубинці по вул. Центральній, водій керував транспортним засобом ВАЗ 2108, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у КНП Андрушівська міська лікарня Андрушівської міської ради у встановленому законом порядку. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову суду захисником Харчуком О.П. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Сторона захисту оспорює фактичні обставини справи та вказує, про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в той день його автомобіль з технічної несправності був у нерухомому стані.
Стверджує, що з пояснень ОСОБА_1 слідує, що він наполягав на проведенні забору біологічного середовища для проведення медичного огляду в Андрушівській міській лікарні, оскільки був незгоден з результатами огляду, який було проведено за допомогою приладу «Драгер», однак цього зроблено не було.
Також, зазначає, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема права на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       
       Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, висновком Андрушівської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від 03.07.21 року, яким встановлено що 03.07.21 року о 00:45 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також відеозаписом з бодікамери працівників поліції.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №824835 від 03.07.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП за керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар, а також передні габаритні вогні не відповідають вимогам стандартів, оскільки встановлені синього кольору. Зазначена постанова, в установленому законом порядку не оскаржена.
Як вбачається з відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, під час проведення огляду в медичному закладі, ОСОБА_1 не заперечував вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повідомив що випив бутилку пива та в цей день їхав, щоб забрати дитину.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Доводи захисника про порушення проведення огляду, а зокрема не проведення лабораторного дослідження біологічного середовища на вміст алкоголю на чому наполягав ОСОБА_1 при проведенні огляду є голослівними.

Так, порядок проходження огляду на стан сп`яніння визначено інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 р. №1452/735 та зареєстрованою у МЮУ 11.11.2015 р. за № 1413/27858.

Розділом ІІІ цієї Інструкції визначено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

З п. 14 цього розділу слідує, що якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був учасником ДТП, травм не отримував та клопотань перед лікарем, який проводив обстеження на стан сп`яніння про відібрання у нього крові чи інших біологічних речовин не заявляв, незгоди з результатами обстеження не висловлював, а визнавав факт вживання алкогольного напою.

Не є переконливим та обґрунтованим аргументом для визнання висновку медичного закладу щодо стану сп`яніння недопустимим доказом і посилання захисника на постанову Верховного суду України в складі колегії суддів КАС від 24.04.2020 року у справі № 823/1022/16 оскільки у вказаній справі, надавалась оцінка виписці з карти амбулаторного хворого від 05.05.2016 року у справі щодо службового розслідування щодо працівника поліції, який перебував на роботі в нетверезому стані, а не врегульований законом та вищезазначеною Інструкцією порядок проходження огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу. 

Не вбачає підстав для скасування постанови суду і інші доводи апеляційної скарги, а зокрема не проведення огляду працівником поліції на місці зупинки, відсутність безперервного відеозапису, оскільки проведення огляду у медичному закладі проводиться лікарем, який застосовує медичну техніку, проводить медичне обстеження, що в більшій мірі гарантує об`єктивність отриманих результатів такого огляду, а тому не порушує, а навпаки гарантує дотримання прав обстежуваного.

За змістом ст. 266 КУпАП проведення огляду у медичному закладі проводиться тоді коли особа, яку оглянули на місці зупинки не погоджується з результатами огляду, що свідчить про те, що огляд у медичному закладі має перевагу над проведеним на місці зупинки працівником поліції.

Крім того, відсутність свідків, несправність відеокамер, якими не можливо зафіксувати огляд, відсутність чи несправність портативних пристроїв для проведення огляду, підозри на вжиття наркотичних засобів чи інших речовин, що викликають сп`яніння, також може бути підставою для проведення огляду у медичному закладі, що з врахуванням пріоритетності забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я інших учасників руху не можна розцінювати як порушення порядку проведення огляду.

Даних про те, що працівники поліції проводячи відеозйомку цілеспрямовано вимикали камери, а не через те, що вказані камери не працювали з технічних причин ( розряджені батареї, тощо), в момент зупинки транспортного засобу та спілкування з водієм до доставки його у медичний заклад сторона захисту не надала.
Не справність бодікамер не звільняє працівника поліції від несення служби та забезпечення безпеки дорожнього руху.
Фрагментів відеозапису при проведенні огляду у медичному закладі є достатньо для того щоб перевірити доводи апеляційної скарги, з них слідує, що водію двічі надавали можливість пройти обстеження на приладі «Драгер» результатами якого були дані: 1.89, 1.91 %, що переконливо свідчать про правильність встановлених медичним працівником результатів, водій не заперечував цих результатів, визнавав як факт керування так факт вживання алкоголю. 
Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апеляційної скарги, які є формальними та такими, що не спростовують висновки суду.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП розмірі, можливості призначення менш суворого стягнення закон не передбачає, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Харчука Олександра Петровича залишити без задоволення, а постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 липня 2021 року щодо  ОСОБА_1  - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук