ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5112/21 Справа № 202/1824/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франковськ), ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.
       В обґрунтування вимог якої зазначила, що 05.03.2020р. дізналась про наявність відкритого виконавчого провадження, де з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто кошти. 
       На думку заявника, дії державного виконавця, а саме відкриття виконавчого провадження, винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вчинено з грубим порушенням законодавства. Так, в порушення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було прийнято виконавчий лист, виданий судом 25.04.2016р., строк на пред`явлення якого минув. Не було перевірено наявність коштів на рахунках, наявність майна та у порушення черговості стягнення коштів винесено постанову про стягнення на заробітну плату. Також відповідна постанова містить неправдиву інформацію стосовно місця роботи боржника, місце проживання боржника вказано без зазначення вулиці та будинку. Крім того, зміст виконавчого листа прямо суперечить заочному рішенню Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та рішенню апеляційного суду Дніпропетровської області за яким з неї стягнуто грошові кошти на користь стягувача, а саме в частині розміру стягуваної суми. Крім того, у виконавчому документі та рішеннях суду є розбіжності у написанні назви стягувача, а саме ПАТ КБ Приватбанк та АТ КБ Приватбанк. Державним виконавцем порушено ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки сума пред`явлена до стягнення перевищує п`ять мінімальних заробітних плат. Крім того, скаржник вказала, що у межах виконавчого провадження було винесено три постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 26.02.2020 та від 25.05.2020 та про виправлення помилки від 27.04.2020, що є подвійною відповідальністю, а відтак порушенням прав боржника. 
       На підставі вищевикладеного скаржник просила суд:
       - скасувати постанову державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Калинчук Наталії Ярославівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 25.05.2020 ВП №609980779;
       - скасувати постанову державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Калинчук Наталії Ярославівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2020 ВП №609980779;
       - скасувати постанову державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Калинчук Наталії Ярославівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 21.01.2020 ВП №609980779;
       - визнати дії державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Калинчук Наталії Ярославівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2020 ВП№609980779 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2020 ВП №609980779; постанови від 27.04.2020 року про виправлення помилки у процесуальному документі ВП №609980779; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 25.05.2020 ВП№609980779;
       - зобов`язати державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Калинчук Наталію Ярославівну з урахуванням вимог ст.39 Закону України “Про виконавче провадження “ винести постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;
       - зобов`язати державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Калинчук Наталію Ярославівну повернути виконавчий лист від 25.04.2016 року №202/1604/14-ц стягувачу;
       - застосувати наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа — зняти відомості про боржника — ОСОБА_1 , шляхом виключення з Єдиного реєстру боржників (а.с. 1-7, 78-82, 101-106).
       Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Калинчук Наталія Ярославівна про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено (а.с.135-139).
       Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, скаргу задовольнити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 14.05.2015 р. заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, у цивільній справі № 202/1604/14-ц, Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено у повному обсязі.
       Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016р. вказане заочне рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, а саме: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №IFU0RK00152632 від 22.03.2005 станом на 17.10.2013 у сумі 24 674 грн. 95коп. із яких: 4068,27 грн. – заборгованість за кредитом, 15665,66 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 872,75 грн. – заборгованість по комісії, 4068,27 грн. – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки закрито. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на повернення судових витрат 1120 грн. 83 коп.
       25.04.2016 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист, у цивільній справі № 202/1604/14-ц, за змістом, що відповідає резолютивній частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вказано до 31.03.2017 (далі – виконавчий лист).
       19.12.2017 виконавчий лист постановою головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Івано-Франківській області від 19.12.2017, у межах виконавчого провадження № 51162450, було повернено стягувачу з підстав відсутності у боржника - ОСОБА_1 майна на яке можна звернути стягнення.
       15.01.2020 стягувач повторно звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом.
       Державним виконавцем, дії якої оскаржуються, 16.01.2020 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, де стягувачем вказано АТ КБ «ПриватБанк, боржником – скаржника, сума до стягнення – 25 795, 78 грн.
       28.01.2020 державним виконавцем складено акт про те, що за адресою: АДРЕСА_1 двері будинку зачинені.
       У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.04.2020 за боржником майна не виявлено.
       Згідно із відповідями Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії, ІС ДП «НАІС» інформація щодо отримання пенсій, наявності транспортних засобів за боржником не виявлена.
       Відповіддю Пенсійного фонду України від 23.01.2020 було проінформовано, що боржник працює у Головному Управлінні ДПС в Івано-Франківській області.
       Державним виконавцем 26.02.2020 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, виконавче провадження № 60980779, якою встановлено, що боржник отримує заробітну плату у ГУ ДПС, та постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у ГУ ДВС в Івано-Франківській області у розмірі 28 595, 35 грн. – борг, 2 579, 57 грн. - виконавчий збір, 220 грн.
       27.04.2020 державним виконавцем було винесено постанову про виправлення помилки у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.04.2020, де ГУ ДВС в Івано-Франківській області змінено на ГУ ДПС в Івано-Франківській області.
       25.05.2020 державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у зв`язку із поверненням постанови від 26.02.2020 стягнення по якій припинено, постановлено проводити стягнення за постановою від 25.05.2020, загальна сума боргу 22 112, 35 грн.
       У відповідності до копії службової записки від 05.03.2020 ОСОБА_1 було повідомлено, що на адресу ГУ ДПС в Івано-Франківській області надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2020, виконавче провадження № 60980779.
       Згідно із копією паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрована Тисменицьким РВ УМВС в Івано-Франківській області у с. Нові Кривотули, назва вулиці, номер будинку/квартири не зазначено.
       У п. 2 Статуту (витяг) стягувача вказано, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
       Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та безпідставності.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
       Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, з відповідними змінами та доповненнями, визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
       Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, з відповідними змінами та доповненнями, встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
       Так, 05.10.2016 набрав чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (ЗУ «Про виконавче провадження»). У розділі ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення вказаного закону визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом: Закон України «Про виконавче провадження» (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.
       Частинами 5-7 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
       З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист було видано судом 25.04.2016р. та повернуто вперше без виконання 19.12.2017р. Вдруге стягувач звернувся з приводу виконання виконавчого листа 15.01.2020.
       Враховуючи зміст частин 5-7 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку, що виконавчі дії з виконання виконавчого листа мають проводитись відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.
       Так, ч. ч. 1, 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
       Таким чином, останнім днем пред`явлення до виконання виконавчого листа, після його повернення, є 19.12.2020 р.
       Стягувач повторно звернувся до державної виконавчої служби 15.01.2020 р. строк пред`явлення до виконання ним виконавчого листа пропущено не було, а тому доводи скаржника у цій частині відхиляються.
       Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
       Враховуючи зазначене, посилання скаржника на порушення ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем, свого підтвердження не знайшли, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції, згідно відповідей, що надішли на запити державного виконавця, у боржника відсутні кошти на рахунках у банках чи інших фінансових установах, інше майно для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а тому частина 2 вказаної статті щодо можливості звернення стягнення на заробітну плату, якщо сума не перевищує п`яти розмірів мінімальних розмірів заробітних плат у даному випадку не підлягає застосуванню.
       Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
       Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали місцевого суду – без змін.
       Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року – залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

       Судді