ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«03» серпня 2021 року
м. Харків
справа № 643/13521/18
провадження № 22ц/818/3395/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Хорошевського О.М. (суддя-доповідач),
суддів – Котелевець А.В., Пилипчук Н.П.
за участю секретаря – Колесников О.О.
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 
відповідач - Харківська міська рада
третя особа – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року, ухвалене суддею Поліщук Т.В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,
в с т а н о в и в:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який неодноразово уточнювала, та в останні редакції просила встановити, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрнутовані тим, що їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право власності після померлої матері ОСОБА_2 , оскільки на думку нотаріуса, факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтверджується. 
Той факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідною матір`ю позивача підтверджується свідоцтвом про народження позивача, де вона зазначена російською мовою, як ОСОБА_3 , а її батьками зазначені російською мовою: мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_5 . Ім`я матері у свідоцтві про народження позивача вказано з помилкою – Нионила, вказане свідоцтво було видане 25.10.1947 в ОСОБА_6 та помилка допущена через недосконале знання російської мови. 
В свідоцтві про народження мати позивача вказана російською мовою як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 мати стала після реєстрації 03.01.1947 шлюбу з ОСОБА_8 . 
У громадянському паспорті мати вказана українською мовою, як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_8 03 січня 1947 року (а.с.72 зворот). Після Шлюбу взяла прізвище чоловіка та стала ОСОБА_4 (а.с.73).
Також з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо зміни імені вбачається, що ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.79).
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_11 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_4 (мати ОСОБА_12 ), згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_13 та ОСОБА_2 одна і теж сама особа. Вказаний факт ґрунтується лише на припущеннях позивача та не підтверджено належними на те доказами.
Так судом першої інстанції не взято до уваги на відсутність доказів щодо зміни прізвища померлої ОСОБА_2 з прізвища ОСОБА_14 на ОСОБА_10 . Також не надано доказів щодо підтвердження смерті ОСОБА_8 . Вказаний факт ґрунтується на припущеннях та не підтверджено належними на те доказами, які б вказували на наявність родинного зв`язку між нею та спадкодавицею та які би були підставою для виникнення у неї права на спадкування.
Також судом першої інстанції не враховано відсутність доказів щодо звернення ОСОБА_1 до Територіального відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про видачу їй витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян, її звернення до Місцевої державної архівної установи (за місцем народженням та перебуванням спадкодавця) із заявою про отримання довідки про підтвердження родинного зв`язку та відмови їй зазначених установ у видачі зазначених довідок.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано доведеністю юридичного факту того, що померла ОСОБА_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , яка є єдиною її спадкоємицею за законом та має право на спадкове майно.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Згідно копії паспорту громадянина України, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Кл. Башкирівка Чугуївського району Харківської області.
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 19.04.1968, складеного російською мовою, ОСОБА_2 родилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кл.-Башкировка Чугуевского района Харьковской області.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 03.01.1947 зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 .
Згідно копії свідоцтва про народження виданого 02.04.1952, складеного російською мовою, ОСОБА_15 родилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , отец – ОСОБА_5 , мать – ОСОБА_4 .
Як вбачається з копії ордеру № 25320 серії А від 01.07.1970, складеного російською мовою, виданого ОСОБА_2 на склад сім`ї 2 особи: ОСОБА_2 – основний наймач, ОСОБА_15 – дочка.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_8 03 січня 1947 року (а.с.72 зворот). Після ОСОБА_16 взяла прізвище чоловіка та стала ОСОБА_9 (а.с.73).
Також з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо зміни імені вбачається, що ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.79).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, складеного російською мовою, 27.07.1974 укладений шлюб між ОСОБА_17 і ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_18 (російською).
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_8 03 січня 1947 року (а.с.72 зворот). Після ОСОБА_16 взяла прізвище чоловіка та стала ОСОБА_9 (а.с.73).
Також з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо зміни імені вбачається, що ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.79).
Факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадщини після померлої матері.
Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло р. № НОМЕР_2 від 16.01.1998.
У вказаній квартирі ОСОБА_2 зареєстрована з 03.10.1970, та знята з реєстрації 21.12.2017, що підтверджується повідомленням КП «Жилкомсервіс», що міститься у матеріалах спадкової справи.
Згідно копії спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 до Одинадцятої ХДНК 18.04.2018 звернулась ОСОБА_1 .
Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.01.2020 № 247/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтверджується у зв`язку з суперечками у прізвищі та імені, тобто неможливо встановити. Коли саме « ОСОБА_4 » стала « ОСОБА_2 », та що це є одна і таж особа.
Надані позивачем до суду докази, а також надані в судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у сукупності дають можливість встановити, що ОСОБА_21 є матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За змістом частини 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтями 1261 та 1262 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить про те, що спадкування за правом представлення- це такий порядок набуття права на спадкування за законом, при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини.
По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу).
Зазначене тлумачення викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц, провадження № 61-6924св18.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Підпунктами 4.2, 4.14, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту родинних відносин необхідно позивачці для оформлення спадщини після смерті її матері ОСОБА_21 . 
Надані позивачкою до суду докази у сукупності дають можливість встановити, що ОСОБА_21 є її матір`ю.
За таких умов суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про встановлення юридичного факту того, що померла була племінницею позивачки. 
Як встановлено судом, ОСОБА_1 у передбачений законом строк прийняла спадщину після смерті ОСОБА_21 , звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, та їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише тому, що нею не надано документів на підтвердження її родинного зв`язку зі спадкодавицею. Відомості щодо інших спадкоємців відсутні, до нотаріуса вони не звертались.
Враховуючи факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_21 та відсутність інших спадкоємців колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання за позивачкою право власності на належну ОСОБА_21 квартиру у порядку спадкування за законом.
Доводи Харківської міської ради, про відсутність доказів зміни прізвища ОСОБА_14 на ОСОБА_10 , не спростовують факта родинних відносин, крім того матеріали справи містять докази того що ОСОБА_10 (дівоче прізвище) ОСОБА_14 (прізвище при укладенні шлюбу) такими чином вбачається зміна прізвища.
Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність відомостей про батька позивачки судова колегія зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_21 не звертався. На час смерті ОСОБА_21 , ОСОБА_8 у квартирі що є спадком зареєстрован не був і фактично проживав.
При цьому, заперечуючи проти задоволення позову Харківська міська рада будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень або клопотань про їх витребування не надала.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення, підстави для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції відсутні
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.
Головуючий -                                                         О.М. Хорошевський

Судді                                                                        А.В.Котелевець

Н.П.Пилипчук
Повний текст постанови складено 04 серпня 2021 року.