Справа № 461/6290/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 33/811/1229/21                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

08 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі представника Львівської митниці Держмитслужби Сліпенка Сергія Володимировича,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) – адвоката Каралюса Любомира Мирославовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 серпеня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України, 

встановив:

цією постановою  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 32 410 (тридцять дві тисячі чотириста десять) грн. 53 коп.
Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1160/20900/21 від 24.06.2021 року товар, а саме: мобільний телефон iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB, JMEI: НОМЕР_1 , Serial No. G6TF2UGD0D42, в заводській упаковці - 1 шт. – конфіскувати в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці ДМС України 14,82 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 грн. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним в тому, що 24 червня 2021 року в зону митного контролю ММПО СП «Росан» митного поста «Львів-поштовий» Галицької митниці Держмитслужби, надійшло міжнародне поштове відправлення - посилка № CV814748360US, яка надійшла із США, відправником якої, згідно митної декларації форми CN23 № CV814748360US є ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , отримувачем - ОСОБА_5 , який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно митної декларації форми CN23 №CV814748360US відправник заявив, що у вказаному міжнародному поштовому відправленні пересилає «брюки 2 шт., шкарпетки 5 шт., труси 5 шт., футболки 10 шт., шампунь 1 шт., кондиціонер 1 шт.».
Під час митного огляду міжнародного поштового відправлення посилки №CV814748360US було виявлено незадекларований товар, а саме: мобільний телефон iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB, JMEI: НОМЕР_1 , Serial No. G6TF2UGD0D42, в заводській упаковці - 1 шт., який знаходився в посилці без будь-якого приховування.
Таким чином, дії ОСОБА_2 митним органом кваліфіковано за ст.472 МК України, як не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
Не погоджуючись з даною постановою, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) – адвокат Каралюс Л.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1160/20900/21 від 24.06.2021 товар, а саме: мобільний телефон iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB, JMEI: НОМЕР_1 , Serial No. G6TF2UGD0D42, в заводській упаковці у кількості 1 шт. повернути ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) без стягнення витрат за його зберігання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, що негативно вплинуло на правильність прийняття рішення, а викладені у постанові суду висновки щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам справи. 
Звертає увагу, що  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) категорично заперечує свою вину в інкримінованому йому проступку.
Наголошує, що судом першої інстанції не враховано що міжнародне поштове відправлення – посилку № CV814748360US упаковано, а митну декларацію форми CN23 № CV814748360US було заповнено оператором поштового зв`язку пр відправленні. Не будучи ознайомленим із правилами міжнародних поштових відправлень, та правилами митного декларування, які мали б бути роз`яснені оператором поштового зв`язку, зокрема під розписку ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не перевіряв відомості, які були помилково зазначені оператором у митній декларації.
Наголошує, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) надав оператору усі речі для відправлення, в тому числі і мобільний телефон та було повідомлено, що речі надаються одержувачу в порядку дарування. Звертає увагу, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) стверджує, що у митній декларації поштовий оператор з невідомих причин не відобразив у графі опису усього вмісту посилки, зокрема й призначення «подарунок», а тому ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не знав про те, що товаросупровідні документи місять неповні відомості.
Стверджує, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не підписував митної декларації, а таку підписано представником оператора, про що свідчить візуальна розбіжність проставлених підписів відправника. Таким чином, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не міг знати та навіть передбачати, що фактичний товар не відповідає товаросупровідним документам, тому, на переконання апелянта, в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення.
Вказує, що у справі відсутній належний та допустимий доказ - оригінал декларації форми CN23 № CV814748360US, а наявна лише її копія.
Стверджує, що у справі наявні грубі порушення митного законодавства щодо визначення митної вартості товарів, а саме посадова особа, яка призначала експертизу не зазначила, що така вартість повинна бути визначеною без врахування митних платежів, які необхідно сплатити при ввезенні (імпорті) вказаного товару на митну територію України, тому в подальшому експертом не встановлювалась вартість товару без врахування митних платежів, тобто митна вартість, а також порушено порядок призначення експертизи у справі, оскільки експерту для проведення експертизи не надавалися копії матеріалів справи, що є порушенням митного законодавства.
Звертає увагу, що Львівська митниця надала можливість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) надати рахунок-фактуру чи інший документ, яким би встановлювалась фактурна вартість під час проведення попередньої оцінки товарів. На переконання апелянта, зазначені вище недоліки митного органу щодо визначення вартості товару свідчать про недопустимість висновку експерта як доказу у справі.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та його захисник – адвокат  Каралюс Л.М. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Крім цього захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) – адвокат  Каралюс Л.М. отримав судову повістку про виклик до суду 31.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та його захисник адвокат Каралюс Л.М. не прибули, клопотань про перенесення слухання справи, призначене на 08 вересня 2021 року в суд апеляційної інстанції не подавали. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника митного органу Сліпенка С.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) – адвоката  Каралюса Л.М., вивчивши апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Стаття 472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким суддя дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Так, вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, за наведених у постанові судді обставинах, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених доказів, які узгоджуються між собою.
Зокрема, протоколом про порушення митних правил №1160/20900/21 від 24.06.2021 року, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення (а.с.1-3); митною декларацією CN23 №CV814748360US (а.с.4); описом предметів від 24.06.2021 року (а.с.6); висновком експертизи №1420003400-0153 (а.с.13-15); службовими записками (а.с.7-8).
За наслідками перевірки рішення судді першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про порушення митних правил місцевим судом належним чином було досліджено докази, що містяться в матеріалах провадження, зокрема, дані протоколу про порушення митних правил №№1160/20900/21 від 24.06.2021 року (а.с.1-3), та додані до протоколу матеріали перевірки, та обґрунтовано визнано  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) винним у порушенні митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 472 МК України.
Диспозицією ст. 472 МК України передбачено порушення митних правил, яке полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, характеризується як умислом, так і необережністю.
Правила переміщення (пересилання) міжнародних поштових та експрес-відправлень через митний кордон України визначено ст.ст. 233-237 МК України.
Частиною 7 ст. 233 МК України визначено, що міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом) та експрес-відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.
Згідно з ч.2 ст. 234 МК України, товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість перевищує еквівалент 150 євро, оподатковуються митом відповідно до цього Кодексу та податком на додану вартість відповідно до Податкового кодексу України.
Відповідно до ст. 236 МК України декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, здійснюється оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником чи декларантом або уповноваженою ним особою.
Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 234, 236 МК України товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, підлягають письмовому декларуванню.
Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Положеннями п.3 ч.1 ст. 196 МК України встановлено, товари що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом не можуть бути пропущені через митний кордон України.
Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення митного огляду міжнародного поштового відправлення посилки №CV814748360US було виявлено незадекларований товар, а саме: мобільний телефон iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB, JMEI: НОМЕР_1 , Serial No. G6TF2UGD0D42, в заводській упаковці - 1 шт., який знаходився в посилці без будь-якого приховування.
Із аналізу вищевикладеного вбачається, що за встановленою формою у митній декларації CN23 №CV814748360US ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не заявлено мобільний телефон iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB, JMEI: НОМЕР_1 , Serial No. G6TF2UGD0D42, в заводській упаковці, який підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що покликання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Каралюса Л.М. стосовно того, що  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не звернув уваги на відомості, які були зазначені оператором поштового зв`язку у митній декларації форми CN23 № CV814748360US, оскільки не був ознайомленим із правилами міжнародних поштових відправлень та правилами митного декларування, однак він міг та повинен був звернути увагу на достовірність внесених відомостей про товар. Так, відповідно до статті 68 Конституції України, незнання закону не звільняє особу від відповідальності.
Щодо доводів апеляційної скарги адвоката Каралюса Л.М. в частині недопустимості такого доказу як висновок експертизи Спеціалізованої лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, то такі не заслуговують на увагу.
Згідно з ч.ч.1, 2 статті 515 МК України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.  Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Водночас відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року № 4038-XII, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
З наведеного вбачається, що в межах провадження у справі про порушення митних правил з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи, може бути призначена не судова експертиза, яка проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, яким, є Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку, що у діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На підставі вищезазначеного, обираючи вид стягнення, суддя врахував характер вчиненого правопорушення та обставини, за яких його було вчинено.
Відповідно до санкції ст.472 МК України вчинення правопорушення, передбаченого диспозицією цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) обґрунтовано визнано винуватим у порушенні митних правил за ст. 472 МК України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) стягнення сприяє досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.
Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) – адвоката Каралюса Любомира Мирославовича – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк