УХВАЛА

12 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/11532/20
адміністративне провадження № К/9901/28823/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його адвокатом Косовим Олександром Васильовичем на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №420/11532/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача   Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності щодо непогодження подань про преміювання, зобов`язання нарахувати та виплатити премію,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непогодження подань Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про преміювання начальника державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» - начальника арештного дому полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 за травень, червень, липень та серпень 2018 року, оформленого листами Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 3.1/6620/мл від 05 липня 2018 року, № 3.1/7680/кВТ від 07 серпня 2018 року та № 3.1/8677/мл від 06вересня 2018 року;
зобов`язати Державну установу «Південна виправна колонія (№ 51)» нарахувати та виплатити колишньому начальнику державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» - начальнику арештного дому полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 925/5 від 28 березня 2018 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 року за № 377/31829), та на підставі листів Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 3.1/6620/мл від 05 липня 2018 року, № 3.1/7680/кВТ від 07 серпня 2018 року та № 3.1/8677/мл від 06 вересня 2018 року. Премію за травень (200% посадового окладу), червень (200% посадового окладу), липень (200% посадового окладу) та серпень (400% посадового окладу) 2018 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, залишеним без змін П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено. 
У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовільнити позовні вимоги.
8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.
За правилами частини першої  статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам КАС України, Суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права у поєднанні з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 4 глави 13 розділу II Наказу Міністерства  юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошовго забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України".
Верховний Суд, щодо зазначених посилань наголошує, що для формування висновку скаржник повинен зазначити правовідносини у яких відсутній висновок Верховного Суду, а не послатись на пункт наказу  Міністерства юстиції України.
Водночас, інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість їхнього перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, межі якого визначені статтею 341 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. 
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 , подана його адвокатом Косовим Олександром Васильовичем, підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №420/11532/20.
Керуючись ст. ст. 169, 328, 330, 332 КАС України, 
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його адвокатом Косовим Олександром Васильовичем на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №420/11532/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача   Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності щодо непогодження подань про преміювання, зобов`язання нарахувати та виплатити премію повернути скаржнику.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя	М.В. Білак