Номер провадження: 22-ц/813/2130/21 
Номер справи місцевого суду: 521/10197/18
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 5

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року        м.Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Феленко В.В.,
розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім», про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, визнання права власності, витребування на користь позивача квартири, –
ВСТАНОВИВ:

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім», про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, визнання права власності, витребування на користь позивача квартири (уточнена позовна заява) (т.1, а.с. 1-62).
18 грудня 2019 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Мирончук Н.В.) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, серії та номер 79п/М16/16 від 02.12.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» та ОСОБА_2 ; визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; витребування у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 відмовлено (т.3, а.с 31-42).
14 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційну скаргу на рішення від 18 грудня 2019 року. Апелянт вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Апелянт вказує на те, що він не був повідомлений про розгляд справи належним чином. А його представники до судового засідання подали заяви, якими вони призупинили його представництво та на не надають йому правову допомогу. Апелянт пояснює, що під час ознайомлення з матеріалами справи його представником, ним було виявлено підроблену заяву «заява про розгляд справи без його участі», яка нібито була адресована від його імені, але ОСОБА_1 пояснює, що дану заяву не направляв, підпис його підроблений, та з даного приводу він звернувся до поліції. Крім того, на думку апелянта рішення по справі було ухвалено упередженим та необ`єктивним суддею. Оскільки під час розгляду справи ухвалював незаконні рішення, які в подальшому скасовувалися судом апеляційної інстанції. Також, стороні було відмовлено в задоволені клопотання представника апелянта про виклик свідка у судове засідання, ухвалу про закриття підготовчого засідання була винесена всупереч п. 15 ч.2 ст. 197 ЦПК України, 19 вересня 2019 року за клопотанням його представника було відкладено розгляд справи на 23 вересня 2019 року, що на думку апелянта є досить малим часом для підготовки до судового засідання та отримання повісток, що на думку апелянта є незаконним. Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні посилався на доказ, який не відповідає критерію допустимості. А саме, разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача було подано незасвідчену копію угоди до договору купівлі-продажу майнових прав від 28 липня 2014 року, в судовому засіданні представник ОСОБА_1 повідомив суд, що він не підписував вказану угоду, також представником було заявлено клопотання про витребування оригіналу даної угоди, на що судом першої інстанції було відмовлено. На думку апелянта, висновки викладені у рішенні першої інстанції не відповідають обставинам справи. Тому апелянт просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання про розподіл витрат (т.3, а.с. 49-53).
10 червня 2020 року представник  ОСОБА_2  – ОСОБА_4  до апеляційного суду подала відзив на апеляційну скаргу у якому зазначила, що ОСОБА_2  на законних підставах було придбано вищевказану квартиру у той час як ОСОБА_1 , право власності на квартиру  АДРЕСА_2 , у порядку, встановленому статтею 331 ЦК України, не набув, тому він не може звертатися за захистом своїх прав, у порядку встановленому статтею 392 ЦК України. З наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек сі партнерс» довідки за вих. № 2, від 01.12.2016 р. вбачається, що в ній відсутня інформація щодо номеру квартири, право вимоги майнових прав на яку оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек сі партнерс», а також містить зазначення іншої площі приміщення, а саме: 88,6 кв.м., ніж та, що вказана у договорі про відступлення права вимоги №79/М16/12, від 20.12.2012р. – 87,3 кв. м. , доказів здійснення оплати, крім зазначеної довідки, до суду не було надано. Окрім того, звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази укладення між ТОВ «Грані» та ТОВ «Блек сі партнерс» договору купівлі-продажу майнових прав, та здійснення оплату за таку передачу та на розбіжності у зазначених номерах договору купівля-продажу майнових прав, на який посилаються ТОВ «Грані», ТОВ «Одеський торговий дім» та ОСОБА_1 , в укладених між ними договорах. Також посилається на те, що всупереч умовам договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10, від 28.07.2014, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) не було підписано акту приймання-передачі новозбудованого майна (квартири). При цьому доказів ухилення від підписання такого акту з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Грані», позивачем суду не було надано. Представник відповідача також зазначала, що доводи апелянта щодо розгляду справи за відсутності позивача, не сповіщеного належним чином не відповідають матеріалам справи, а щодо посилань ОСОБА_5 на ухвалення оскаржуваного судового рішення упередженим та необ`єктивним судом зазначає, що такі є безпідставними. На підставі викладеного просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 – ОСОБА_6 про призначення судової почеркознавчої експертизи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
В судовому засіданні представники апелянта апеляційну скаргу підтримували. Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять даних про те, що у позивача по даній справі, на законних підставах виникло право власності чи право користування квартирою АДРЕСА_3 , а тому він не може вимагати від відповідача визнання за ним права власності і витребувати майно, яке йому не належить.
Апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд погоджуючись із висновком суду першої інстанції, тим не менш, вважає за необхідне доповнити оскаржуване рішення наступними обставинами, залишеними поза увагою судом першої інстанції.
Так з матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12, оригінал якого було надано апеляційному суду на огляд, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати Покупцю безумовне майнове право на новозбудоване нерухоме майно, а саме житлове приміщення, загальною площею 87,3 кв.м., будівельний номер квартири АДРЕСА_4 Об`єкт купівлі-продажу), а Покупець зобов`язується прийняти Об`єкт купівлі-продажу та здійснити оплату на умовах цього договору (т.2, а.с.170-173).
Додатком № 1 до договору № 79/М16/12 від 12.03.2012 року сторонами узгоджено графік платежів, відповідно до якого покупець оплачує вартість майнових прав одним платежем у розмірі 443 000 (чотириста сорок три) грн, що сплачується покупцем в день підписання договору (т.2, а.с.174).
ОСОБА_3 було оплачено вартість майнових прав на користь ТОВ «Грані» у розмірі та у строк, визначений договором № 79/М16/12 від 12.03.2012р. та додатком № 1 до нього, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 79/М16/12 від 12.03.2012р., оригінал якої було надано апеляційному суду на огляд, та довідкою від 12.03.2012р., виданою ТОВ «Грані» (т.2, а.с.175, 176).
В подальшому між ТОВ «Грані», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було підписано трьохсторонню Угоду від 02.12.2016р. до договору № 79/М16/12 від 12.03.2012р. (т.2, а.с.177).
Відповідно до п. 1 Угоди від 02.12.2016р. до договору № 79/М16/12 від 12.03.2012р., сторони домовились про заміну сторони у договорі № 79/М16/12 від 12.03.2012р., а саме про те, що всі права та обов`язки покупця перейшли від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 .
Зі змісту п. 2 Угоди від 02.12.2016р. до договору № 79/М16/12 від 12.03.2012р. вбачається, що сторони домовились про укладання між ТОВ «Грані» та ОСОБА_2 нового договору купівлі-продажу майнових прав № 79п/М16/16 від 02.12.2016р., за яким ОСОБА_2 (покупець) одержує безумовне право вимагати від ТОВ «Грані» (продавець) виконання всіх зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 12.03.2012р.
Пунктом 3 Угоди від 02.12.2016р. до договору № 79/М16/12 від 12.03.2012р. сторони дійшли згоди про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 12.03.2012р. між ТОВ «Грані» та ОСОБА_3 за умови виконання ТОВ «Грані» п. 1 та п. 2 Угоди від 02.12.2016р.
Таким чином, сторони здійснили заміну сторони в зобов`язанні за договором купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 12.03.2012р.
Подальші обставини справи було вірно встановлено судом першої інстанції та викладено у оскаржуваному судовому рішенні.
А саме судом першої інстанції було правильно встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що 20 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек сі партнерс» (Первісний пайовик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» (Новий пайовик) було укладено договір про відступлення права вимоги № 79/М16/12, за умовами якого Первісний пайовик передає, а Новий пайовик приймає на себе право вимоги, а також усі обов`язки, що належать Первісному пайовику за договором купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 15.03.2012р., укладеним між Первісним пайовиком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (т.1, а.с. 117).
Як вбачається з договору, від 20 грудня 2012 року, окремим розділом в ньому вказано терміни, що вживаються та перераховані терміни наступного змісту.
Об`єкт будівництва - це нерухомість в 2-секційному 16 - поверховому житловому будинку з вбудовано - прибудованими торговими приміщеннями і підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_5 .
Новозбудоване майно - квартира номер АДРЕСА_6 , площею 87,3 кв. м., розташована на 4 поверсі Об`єкту будівництва. Новозбудоване майно є новозбудованим житлом, що буде використовуватися Пайовиком як місце проживання. Право власності Пайовика на новозбудоване майно виникає в порядку, визначеному цивільним законодавством України. До виникнення прав власності Пайовика на Новозбудоване майно як на нерухомість Пайовик не має права розпоряджатися Новозбудованим майном.
Основний договір - договір купівлі - продажу майнових прав № 79/М16/12, від 15 березня 2012 року (далі - Договір) укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек сі партнерс» та Угода № 1 до договору договір купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 14 грудня 2012 року (т.1 а.с.117).
Окремим розділом у цьому договорі виділено предмет договору, пунктом 1.1. якого встановлено, що первісний пайовик передає, а Новий пайовик приймає на себе право вимоги, а також усі обов`язки, що належать Первісному пайовику, і стає пайовиком за Основним договором.
Згідно до п.п.1.2. цього договору, за цим Договором Новий пайовик одержує право (замість Первісного пайовика) вимагати від Підприємства належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором, та набуває (замість Первісного пайовика) усі обов`язки за Основним договором, після виконання Новим пайовиком п.2.1., п. 2.2. (т.1 а.с.117)
Відповідно до п. 2.1. цього договору Новий пайовик сплачує за домовленістю сторін Первісному пайовику суму у розмірі 450 000 грн., 00 коп.
Згідно з п. 4.3. зазначеного договору у разі невиконання Новим пайовиком обов`язку зі сплати грошових коштів за відступлення права вимоги, зазначений договір вважається розірваним.
Відповідно до п. 4.4. цього договору, Новий пайовик самостійно і за свій рахунок оформлює, після отримання Акту прийому-передачі новозбудованого майна, технічний паспорт на новозбудоване майно і документ про право власності на нього (т. 1, а.с.117 зворот, 118).
Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек сі партнерс» за вих. № 2, від 01.12.2016р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» була здійснена оплата в розмірі 450 000 грн., 00 коп.: 28.12.2012 - 150000 грн.; 15.01.2013 - 100000 грн.; 28.02.2013 -200000 грн.; за договором про відступлення права вимоги № 79/М16/12 від 20.12.2012р. за 88,6 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_5 . (т.1, а.с. 122).
Проте, доказів здійснення оплати, крім зазначеної довідки, ані до суду першої інстанції ані до апеляційного суду, у порушення вимог ст.ст. 12, 76, 77, 80, 81 ЦПК України надано не було.
Також, з наданої довідки вбачається, що в ній відсутня інформація щодо номеру квартири, право вимоги майнових прав на яку оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек сі партнерс», а також містить зазначення іншої площі приміщення, а саме: 88,6 кв.м., ніж та, що вказана у договорі про відступлення права вимоги №79/М16/12, від 20.12.2012р. – 87,3 кв. м.
Копія зазначеного договору та довідки надана Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, від 13.11.2018р., про витребування доказів.
Тож, зважаючи на те, що вищенаведена довідка не є достатнім доказом виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» вимог п. 7.7 Договору купівлі-продажу майнових прав №79/М16/12 від 20.12.2012 р. у розумінні ст. 80 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновку суду першої інстанції обставинам справи у відповідній частині.
Копію договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12, від 15.03.2012р., між Первісним пайовиком - Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек сі партнерс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані», на який йде посилання у Договорі, від 20 грудня 2012 року про відступлення права вимоги (т.1, а.с.117), копії Угоди № 1 до договору договір купівлі - продажу майнових прав № 79/М16/12 від 14 грудня 2012 року, на яку йде посилання у Договорі від 20 грудня 2012 року про відступлення права вимоги (т.1, а.с.117), як і копії Угоди № 1 до договору договір купівлі - продажу майнових прав № 79/М16/12 від 14 грудня 2012 року, на яку йде посилання у Договорі, від 20 грудня 2012 року, про відступлення права вимоги (т.1, а.с.117), до матеріалів справи не долучено.
Проте, долучено копію договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12, від 20.12.2012р., між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім», згідно до якого, 20 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Грані» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський торговий дім» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12, за умовами якого Продавець зобов`язується передати Покупцю безумовне майнове право на новозбудоване нерухоме майно, а саме житлове приміщення, загальною площею 87,3 кв.м., будівельний номер квартири АДРЕСА_4 (Об`єкт купівлі-продажу) (т.1, а.с.119).
Також, згідно до п.4.1. вказаного договору, передача об`єкту купівлі-продажу здійснюється згідно акту - приймання передачі (т.1, а.с. 119зворот).
Крім того, пунктом 7.7. вказаного договору, передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту повного виконання Покупцем («Новий пайовик» за договором про відступлення права вимоги № 79/М16/12, від 20.12.2012р.) обов`язку зі сплати грошових коштів на користь Продавця. (т. 1, а.с.120зворот)
Проте, доказів, які свідчили б про виконання вимог Пункту 7.7. Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім», тобто того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» було здійснено оплату у відповідності до вимог Пункту 7.7. саме за майнові права на квартиру, що є предметом розгляду даної справи матеріали справи не містять, як не містять і копії акту приймання-передачі об`єкту купівлі-продажу.
Згідно до договору про відступлення права вимоги № 79/М16/12, 28 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» (Первісний пайовик) та ОСОБА_1 (Новий пайовик) було укладено договір про відступлення права вимоги № 79/М16/12, за умовами якого Первісний пайовик передає, а Новий пайовик приймає на себе право вимоги, а також усі обов`язки, що належать Первісному пайовику за договором купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 20.12.2012р., укладеним між Первісним пайовиком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані». (т.1 а.с. 17)
Як вбачається з договору, від 28 липня 2014 року, окремим розділом в ньому вказано терміни, що вживаються та перераховані терміни наступного змісту.
Об`єкт будівництва - це 16 – поверхова житлова будівля у АДРЕСА_5 .
Новозбудоване майно - № 79, площею 87,3 кв.м., розташоване на 4 поверсі Об`єкту будівництва (технічний паспорт на будинок виготовлено, станом на 07.12.13р.).
Основний договір - договір купівлі - продажу майнових прав № 79/М16/12, від 20 грудня 2012 року, укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Грані» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім»
Підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грані» (т.1 а.с.17)
Окремим розділом у цьому договорі виділено предмет договору, пунктом 1.1. якого встановлено, що первісний пайовик передає, а Новий пайовик приймає на себе право вимоги, а також усі обов`язки, що належать Первісному пайовику, і стає пайовиком за договором купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12, від 20 грудня 2012 року.
Також, згідно до п.п.1.2. цього договору про відступлення права вимоги № 79/М16/12, за цим Договором Новий пайовик одержує право (замість Первісного пайовика) вимагати від Підприємства належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором, та набуває (замість Первісного пайовика) усі обов`язки за Основним договором, після виконання Новим пайовиком п.2.1., п. 2.2. (т.1, а.с.17)
Відповідно до п. 2.1. цього договору Новий пайовик сплачує за домовленістю сторін Первісному пайовику суму, у розмірі 460 000 грн 00 коп. на поточний рахунок первісного Пайовика до 28.08.2014 року.
Згідно з п. 4.3. зазначеного договору в разі невиконання Новим пайовиком обов`язку зі сплати грошових коштів згідно п.2.1., п. 2.2. у вказаний строк, зазначений договір вважається розірваним.
Відповідно до п. 4.4. цього договору, Новий пайовик, самостійно і за свій рахунок оформлює, після отримання Акту прийому-передачі новозбудованого майна, технічний паспорт на новозбудоване майно і документ про право власності на нього (т.1, а.с.18).
У відповідності до вказаного договору №79/М16/10, 28 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (Підприємство), Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2) було підписано додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10, від 20.12.2012р. (т.1, а.с. 20), предметом якої фактично є визнання заміни сторони в зобов`язанні.
У п. 2 цієї Угоди вказано наступне: «На підставі укладення договору про відступлення права вимоги № 79/М16/10, від 28.07.2014 р. Сторона 2 приймає на себе всі права та обов`язки Сторони 1 за договором купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10 від 20.12.2012р.» (т.1, а.с.20).
Таким чином, зазначена угода містить посилання на інший договір купівлі-продажу майнових прав, а саме договір № 79/м16/10, від 20.12.2012 р. (т.1, а.с.21) та договір про відступлення права вимоги № 79/м16/10, від 28.07.2014 р., (копії якого до матеріалів справи не долучено), що викликало у суду першої інстанції ґрунтовні сумніви, з якими погоджується апеляційний суд, щодо того, що об`єктом зазначеної угоди, є саме спірна квартира.
Також, згідно до наданої копії договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10 (т.1, а.с.21), 28 липня 2014 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10 (Нова редакція) (т.1, а.с. 21), за умовами якого, Продавець зобов`язується передати Покупцю безумовне майнове право на новозбудоване нерухоме майно, а саме житлове приміщення, загальною площею 87,3 кв.м., будівельний номер квартири АДРЕСА_7 (Об`єкт купівлі-продажу).
Пунктом 4.1. цього договору передбачено, що Продавець зобов`язується передати Покупцю Об`єкт купівлі-продажу після повного виконання Покупцем («Новий пайовик» за договором про відступлення права вимоги № 79/М16/10, від 28.07.2014р.) обов`язку зі сплати за договором, про відступлення права вимоги № 79/М16/10, від 28.07.2014р. (т.1 а.с.22).
Згідно з п. 7.7. цього договору, він набуває чинності з моменту повного виконання Покупцем («Новий пайовик» за договором про відступлення права вимоги № 79/М 16/10, від 28.07.2014р.), обов`язку зі сплати, згідно п.2.1., п. 2.2. за договором про відступлення права вимоги № 79/М16/10, від 28.07.2014р. (т.1 а.с.23).
Проте, з довідки уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто-франко» № 04/90, від 20.03.2018р. (т.1 а.с.25), наданої Позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 здійснив переказ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» в якості оплати за договором про відступлення права вимоги, але не за договором № 79/ М 16/10, а за договором № 79/М16/12, від 28.07.2014р.
Між тим, матеріали справи не містять договору про відступлення права вимоги № 79/М16/10, від 28.07.2014р., за яким ОСОБА_1 виступив Новим пайовиком.
Посилання апелянта, що відмінність у номерах договорів є лише опискою апеляційним судом не приймається оскільки жодними належними, допустимими та достатніми доказами підтверджені не були.
Також, не долучено копії договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12, на який є посилання у договорі про відступлення права вимоги № 79/М16/10, від 28.07.2014р. (т.1, а.с.17).
Крім того, до суду ні позивачем, ні його представниками не надано Акту прийому-передачі новозбудованого майна, технічного паспорту на новозбудоване майно і документу про право власності на нього, які передбачені пунктом 4.4. Договору про відступлення права вимоги № 79/М16/12, від 28 липня 2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» та ОСОБА_1 (т.1, а.с.18).
Отже, виходячи з викладеного, оскільки позивачем не надано відомостей на підтвердження здійснення ним оплати за договором відступлення права вимоги № 79/М16/10, від 28.07.2014р., про яку вказано в п.7.7. цього Договору (т. 1, а.с.23), апеляційний суд констатує, що у матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можливо встановити факт набуття чинності договором купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10, від 28.07.2014р., між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), а також факту здійснення ОСОБА_1 оплати за відступлене йому право вимоги майнових прав саме на спірну квартиру.
Окрім того, 23 вересня 2014 року було укладено угоду до Договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10, від 28.07.2014р., між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) (т.1, а.с. 181).
З наведеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10, від 28.07.2014р. та про повернення сплачених коштів (т.1 а.с. 181).
Крім того, на підтвердження зазначених обставин, всупереч умовам договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10, від 28.07.2014, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) не було підписано акту приймання-передачі новозбудованого майна (квартири). При цьому доказів ухилення від підписання такого акту з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Грані», позивачем суду не було надано.
На виконання Угоди від 02.12.2016р. до договору № 79/М16/12 від 12.03.2012р., між ТОВ «Грані» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 79п/М16/16 від 02.12.2016р., за умовами якого Продавець зобов`язується передати Покупцю безумовне майнове право на новозбудоване нерухоме майно, а саме житлове приміщення, загальною площею 87,3 кв.м., будівельний номер квартири АДРЕСА_8 купівлі-продажу), а Покупець зобов`язується прийняти Об`єкт купівлі- продажу та здійснити оплату на умовах цього договору (т.1, а.с. 33-36).
Згідно з п. 4.1. договору купівлі-продажу майнових прав № 79п/М16/16 від 02.12.2016р., вартість майнових прав становить 443 000 (чотириста сорок три тисячі) грн., 00 коп.
На виконання договору купівлі-продажу майнових прав № 79п/М16/16 від 02.12.2016р., ОСОБА_2 було здійснено оплату за майнові права у загальному розмірі 443 000 (чотириста сорок три тисячі) грн., 00 коп., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 79п/М16/16 від 02.12.2016р., від 05.12.2016р., від 06.12.2016р., від 07.12.2016р. (т.1, а.с. 178,179)
Відповідно до п. 5.1. договору купівлі-продажу майнових прав № 79п/М16/16 від 02.12.2016р., після внесення 100 % оплати і по закінченні 45 робочих днів з дати підписання акту введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкту будівництва, Продавець зобов`язується передати Покупцеві Об`єкт купівлі-продажу за актом приймання-передачі.
07 грудня 2016 року між ТОВ «Грані» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було підписано акт приймання- передачі квартири за договором купівлі-продажу майнових прав № 79п/М16/16 від 02.12.2016р., відповідно до якого Покупець прийняв, а Продавець передав в натурі новозбудоване майно - квартиру АДРЕСА_9 (т.1, а.с. 37).
Права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_10 було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі вказаних вище договору купівлі-продажу майнових прав № 79п/М16/16 від 02.12.2016р. та акту приймання-передачі квартири від 07.12.2016р. 
В подальшому, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування від 27.07.2018р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 6942, відповідно до якого ОСОБА_2 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_3 прийняв безоплатно у власність квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 87,3 кв.м., жилою площею 45,3 кв.м. (т.2 а.с.178-180).
Щодо посилань апелянта на розгляд справи судом першої інстанції за відсутності позивача, не повідомленого належним чином, та подачі підробленої заяви від його імені, то апеляційний суд виходить з того, що позивач звернувся до поліції, були внесені відповідні відомості до ЄРДР, і у разі підтвердження заявлених обставин, будуть визначені відповідні процесуальні наслідки. Проте позивач був допущений до стадії апеляції, йому була надана можливість висловити свої аргументи суду по суті спору. 
Щодо посилання апелянта на те, що він не підписував 23 вересня 2014 року угоди до Договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/10, від 28.07.2014р., то апеляційний суд виходить з того, що в порушення п. 7 ч. 1 ст. 356 ЦПК України оскільки посилаючись на необґрунтовану відмову суду першої інстанції у призначені почеркознавчої експертизи під час звернення до суду із апеляційною скаргою відповідного клопотання не заявляв. Апеляційний суд звертає також увагу, що апелянт не був позбавлений можливості заявити клопотання про проведення почеркознавчої експертизи чи замовити її проведення з власної ініціативи, у порядку передбаченому ЦПК України, втім такою можливістю не скористався.
Щодо доводів апелянта стосовно упередженості та необ`єктивності судді Мирончук Н.В., апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, а посилання апелянта на постановлені суддею ухвали, згодом скасовані апеляційним судом, на відмову у задоволенні клопотання позивача та ненаправлення виклику третій стороні є фактично незгодою сторони із процесуальним рішенням судді.
Послання апелянта на порушення суддею Мирончук Н.В. положень ч. 5 ст. 128 ЦПК України ґрунтуються на припущеннях ОСОБА_1 , а посилання на неповідомлення суддею представника відповідача про наявність у справі відзиву на позовну заявку як на обставину, що відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України викликає сумніви у неупередженості судді ґрунтуються на суб`єктивному та хибному тлумаченні апелянтом положень процесуального законодавства. Окремо апеляційний суд звертає увагу, що 29 листопада 2019 року представником ОСОБА_1 – ОСОБА_6 було подано клопотання про витребування доказів (т.2 а.с.193-194), у якому обґрунтовуючи необхідність задоволення відповідного клопотання представник позивача посилався на зміст відповідного відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 – ОСОБА_7 , тож апеляційний суд констатує, що принаймні з 29 липня 2019 року представник позивача, а відповідно до положень ч.1 ст. 64 ЦПК України і позивач був ознайомлений зі змістом відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_7 ..
Щодо сумнівів апелянта у справжності договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 12 березня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) та тристоронньої угоди від 02.12.2016р. до нього через відсутність посилань на них у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 , апеляційний суд оглянувши оригінал відповідного договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 12 березня 2012 року та відхиляючи відповідні зауваження апелянта звертає увагу на те, що ОСОБА_3 , покупцем за відповідним договором, було зазначено про цей правочин та обставини його укладання у першому ж процесуальному документі, що було подано від його імені до суду після його залучення як співвідповідача у справі.
Інших підстав незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги щодо помилковості зазначення судом першої інстанції про відсутність у матеріалах справи копії Договору купівлі-продажу майнових прав № 79/М16/12 від 20 грудня 2012 року апеляційний суд не приймає як такі, що на обґрунтованість висновку суду першої по суті спору не впливають, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 п.п.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, враховуючи вище наведене, встановлені обставини справи, положення діючого цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновки суду першої інстанції, втім апеляційним судом було встановлено неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює оскаржуване рішення суду в частині мотивування.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року – змінити в частині мотивування (змінити та доповнити мотивувальну частину), в іншій частині залишити без змін. 

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови складено 05 липня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк

17.06.2021 року                                                                 м. Одеса