Справа № 127/5244/14-ц                                                        
Провадження № 22-ц/801/2038/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

21 вересня 2021 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Міхасішина І.В., Панасюка О.С., 
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Дернової В.В., час складання повного тексту якої не зазначений,
в справі № 127/5244/14-ц
за поданням приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича (заявник)
про тимчасове обмеження в виїзді за кордон ОСОБА_1 (боржник), -
встановив:
Короткий зміст вимог
У березні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у виїзді за кордон, яке мотивував тим, що у його виконанні перебуває виконавче провадження № 62210432 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) № 127/5244/14-ц, виданого 20.02.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 312 327,91грн. Зазначає, що ним було вжито всіх можливих заходів щодо стягнення з боржника боргу, однак рішення суду до цього часу не виконане, а боржник ухиляється від погашення боргу, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.
Просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення ним заборгованості за виконавчим листом.
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2021 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим листом (дублікат) № 127/5244/14-ц, виданим 20.02.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 04КР/22/3612/ФР від 15.06.2012 у розмірі 312 327,91 грн, з яких: 200 000 грн – заборгованість за кредитом; 63 665,10 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом; 36 261,03 грн – неустойка (пеня); 4 518,45 грн – інфляційні втрати; 7 883,33 грн – 3% річних.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
16 серпня 2021 року особа, щодо якої вирішено питання про обмеження у праві виїзду за межі України, боржник за виконавчим листом ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні подання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В доводах апеляційної скарги апелянт стверджує, що у його діях відсутній факт умисного ухилення від виконання судового рішення, оскільки виклики від приватного виконавця не отримував, так як проживає з сім`єю за іншою адресою.
Стверджує, що перетин кордону здійснював з метою пошуку роботи, а його виїзди не спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань.
Вважає, що приватним виконавцем не надано доказів факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за виконавчим листом.
На думку апелянта суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що й призвело до неправильного її вирішення. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 09 вересня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував, пояснив, що знаючи про наявність рішення суду про стягнення з нього боргу, ОСОБА_1 не виконує його. 
Представник апелянта, боржника ОСОБА_1 – адвокат Ямпільський ЮВ. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених у ній, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. перебуває виконавче провадження № 62210432 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) № 127/5244/14-ц, виданого 20.02.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 04КР/22/3612/ФР від 15.06.2012 у розмірі 312 327,91 грн, з яких: 200 000 грн – заборгованість за кредитом; 63  665,10 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом; 36 261,03 грн – неустойка (пеня); 4 518,45 грн – інфляційні втрати; 7 883,33 грн – 3% річних.
Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. 29 травня 2020 року, направлена на адресу боржника ОСОБА_1 , та отримана ним 03.06.2020, що підтверджується квитанцією відділення поштового зв`язку № 36, а також поштовим відстеженням № 2103601882710.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2019 було замінено стягувача – Публічне акціонерне товариство «Фортуна-банк» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в межах виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2014, ухваленого у справі № 127/5244/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та договорами поруки.
Постановами приватного виконавця Собчука В.В. від 29.05.2020, 15.07.2020, 23.02.2021 накладено арешт на грошові кошти та майно боржника ОСОБА_1 .
З метою одержання інформації щодо рахунків та вкладів у банках та інших фінансових установах, щодо наявності джерел доходів, транспортних засобів, іншого рухомого та нерухомого майна, належних боржнику ОСОБА_1 , приватним виконавцем були направлені запити до відповідних установ.
Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 246549804 від 02.03.2021 року, відносно боржника ОСОБА_1 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні. 
Як вбачається із відповіді Міністерства внутрішніх справ України від 28.12.2020 у МВС так само відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби.
Згідно відповіді Державної авіаційної служби України від 02.03.2021 за наявною інформацією відсутні записи щодо повітряних суден, власником яких є ОСОБА_1 .
Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України від 12.02.2021 інформація щодо джерел отримання доходів боржником ОСОБА_1 в ДРФО відсутня, а також відсутні рахунки, відкриті боржником ОСОБА_1 , юридичну особу або фізичну особу – підприємця знято з обліку у контролюючих органах.
Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 15.02.2021 за № 1069137644, № 1069130161 про осіб – боржників, які отримують пенсію, про осіб – боржників, які працюють за трудовими та цивільно – правовими договорами, про останнє місце роботи відносно ОСОБА_1 інформацію не знайдено.
Згідно відповіді УДМС України у Вінницькій області від 01.09.2020 № 0501.4-5415/05.1-20 ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , термін дії якого з 24.01.2018 до 24.01.2028. 
Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 23.02.2021 №1376535051 боржник ОСОБА_1 перетнув державний кордон України у напрямку «виїзд» 20.02.2021.
Приватним виконавцем Собчуком В.В. здійснено виклик боржника ОСОБА_1 з метою сплати заборгованості або надання підтверджуючих документів про її сплату, який був направлений на адресу останнього 14.09.2020 за № 367/01-24 та отриманий ним особисто 18.09.2020 (а.с. 101), проте залишений без будь-якого реагування.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції враховавши наявність у боржника ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених судовим рішенням, ухилення його від їх добровільного виконання, керуючись статтею 441 ЦПК України, дійшов висновку про наявність підстав для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Пунктом 5 частиною першою статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.
Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.
Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.
Разом з тим, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не виходячи лише з наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. 
Для цього державні (приватні) виконавці мають право у передбачених законом випадках звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження виконавче провадження» підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Встановлено, що ОСОБА_1 не виконав рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року та виконавче провадження № 62210432 з примусового виконання виконавчого листа не закінчено.
Обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, приватний виконавець посилався на ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, яка полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов`язків, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
У процесі здійснення виконавчого провадження виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункти 1, 3, 5, 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Матеріалами справи підтверджено, що вимоги вказаних норм приватним виконавцем виконано, постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 травня 2020 року була направлена на адресу боржника ОСОБА_1 та отримана ним 03 червня 2020 року. 
А відтак, доводи апелянта про те, що він не отримував жодних постанов та викликів приватного виконавця, а відтак на його думку відсутній факт навмисного ухилення від виконання зобов`язань, є безпідставними.
Частиною другою статті 36, частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження виконавець проводить перевірку майнового стану боржника. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника; не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
На виконання вказаних норм Закону приватним виконавцем Собчуком В.В. з метою одержання інформації щодо рахунків та вкладів у банках та інших фінансових установах, щодо наявності джерел доходів, транспортних засобів, іншого рухомого та нерухомого майна, належних боржнику ОСОБА_1 , здійснено запити до відповідних установ.
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.
Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 07 серпня 2018 року у справі N 910/25970/14.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Таким чином, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Отже колегія суддів вважає, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. доведено факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язання за судовим рішенням, що і стало підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду закордон.
З огляду на зазначене, судом першої інстанції повно досліджені обставини у справі, наявні у справі докази доводять обставини, що мають значення у ній, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, а доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновків суду не спростовують.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                        І.М. Стадник

Судді                                                                        І.В. Міхасішин

                                                                       О.С.Панасюк