ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 р.	Справа № 440/853/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
                представника відповідача  Солоп І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2021, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 23.03.21 по справі № 440/853/21
за позовом            Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1      
до           Головного управління ДПС у Полтавській області                      
             про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
ВСТАНОВИВ:
04 лютого 2021 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі по тексту відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 року № Ф-99516-51/6086.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року відмовлено в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, Полтава, 36000; код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати  рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року, позов задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що рішення  про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.03.2019 року №00092455113 ним не отримувалось, а тому  таке рішення не може слугувати підставою для надіслання оскаржуваної вимоги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2004 року проведено державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про що здійснено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань. /а.с.8/.
21.04.2004 року ОСОБА_1 взято на облік в Кременчуцькій ДПІ ГУ ДПС  у Полтавській області. 
Станом на 31.10.2020 року згідно ІКП за ОСОБА_1 рахувалась заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15198,07 грн. /а.с.43 -61/.
06 листопада 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-99516-51/6086, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмку в розмірі 15198,07 грн. /а.с.27/.
Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-99516-51/6086 позивач звернувся до суду з цим позовом.  
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної вимоги.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно законно, виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).
Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до частин восьмої, дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VІ до платника єдиного внеску  за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску органом доходів і зборів накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №2464-VІ рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п. 14 ст. 25 Закону №2464-VІ суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення.
З матеріалів справи слідує, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідачем 13.03.2019 року винесено рішення №0009245113 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені у розмірі 15199,59 грн, яке було направлено на адресу позивача та отримано 18.03.2019 року. 
Сплата штрафних санкцій та пені, нарахованих відповідачем рішенням №0009245113 від 13.03.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на час прийняття оспорюваної вимоги відсутня.
06 листопада 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-99516-51/6086, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмку в розмірі 15198,07 грн.
Згідно з абзацами першим, п`ятим частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Відповідно до ч.15 ст. 25 Закону №2464-VІ суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція №449.
Пунктом 3  розділу VI Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
З матеріалів справи слідує, що підставою для формування  оскаржуваної вимоги слугувала наявність в  інтегрованій картці позивача станом на 31.10.2020 року заборгованості зі сплати фінансових санкцій у розмірі 15198,07 грн.
За викладених обставин, колегія суддів враховуючи наявність у позивача заборгованості зі сплати фінансових санкцій у розмірі 15198,07 грн погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючим органом правомірно та обґрунтовано відповідно до статті 25 Закону №2464-VI сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-99516-51/6086.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на неправомірне направлення позивачу вимоги на суму 15198,07 грн, оскільки докази про направлення та отримання позивачем рішення  про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.03.2019 року №00092455113  в матеріалах справи відсутні, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказане рішення було надіслано на адресу позивача та отримано, що підтверджується наявним в матеріалах справи  рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.76). 
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 по справі № 440/853/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  02.07.2021 року