Ухвала
 
12 серпня 2021 року
місто Київ
 
справа № 641/7440/20
провадження № 61-10134ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на постанови заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Панкратової Марії Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції заявників
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вересні 2020 року звернулися до суду зі скаргою, у якій просили суд скасувати постанови заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Панкратової М. А. (далі - державний виконавець) від 21 липня 2020 року про відкриття виконавчих проваджень № 62610132 та № 62610204, а також про арешт рахунків боржників, посилаючись на їх незаконність, оскільки вони отримують доходи, які навіть не відповідають фактичному прожитковому мінімуму, а будь-яке стягнення коштів та арешт банківського рахунку соціально незахищеної малозабезпеченої сім`ї з двох непрацюючих осіб є злочином.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, скаргу залишено без задоволення.
Суд першої інстанції зробив висновок про те, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення. Державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження».
Суд апеляційної інстанції відхилив доводи заявника ОСОБА_1 про те, що отримана нею соціальна допомога, на яку накладено арешт, є єдиним джерелом доходу її сім`ї, тому боржником за виконавчими провадженнями має виступати саме держава.
Зазначений довід апеляційний суд визнав таким, що не ґрунтується на вимогах закону, інших підстав для скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень заявниками не зазначено.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши постанови державного виконавця від 21 липня 2020 року про арешт грошових коштів боржників, встановив, що у цій постанові міститься застереження щодо неможливості арешту коштів боржника, що є на банківських рахунках, накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом.
Вимоги апеляційної скарги: надіслати виконавчий лист від 26 вересня 2017 року № 641/10113/16-ц, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова до Головного управління Державної казначейської службі України у Харківській області для перерахування коштів Комунальному підприємству «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал»); визнати дії заступника начальника Відділу виконавчої служби Панкратової М. А. протиправними; у разі неможливості направлення наведеного виконавчого листа до казначейської служби повернути виконавчий лист стягувачу як такий, що не підлягає виконанню, - не були предметом розгляду судом першої інстанції, тому відповідно до частини шостої статті 367 ЦПК Україні не підлягають розгляду судом апеляційної інстанції.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1. 19 червня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким скасувати постанови від 21 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62610204 та про арешт коштів боржника у цьому провадженні.
Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2021 року, з урахуванням ухвали Суду від 02 серпня 2021 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання, зокрема з метою подання виправленої касаційної скарги, в якій потрібно уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги, склад учасників справи, надати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, також визнано обов`язок заявника у виправленій касаційній скарзі зазначити обґрунтовані підстави подання касаційної скарги.
Від заявника у серпні 2021 року надійшла виправлена редакція касаційної скарги, у якій уточнено процесуальну вимогу, склад учасників справи, наведено обґрунтовані підстави подання касаційної скарги.
У виправленій редакції касаційної скарги заявник просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким скаргу на постанови державного виконавця задовольнити.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, зокрема щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, після її перегляду в апеляційному порядку.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- судами першої та апеляційної інстанцій не враховано та не надано належної правової оцінки обставинам справи, а саме, що всупереч статті 72 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем накладено арешт на кошти заявника, а саме державну соціальну допомогу, яка виплачується інваліду ІІ групи з дитинства, тобто накладено арешт на кошти не у зв`язку із рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника, як визначено у наведеній нормі.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у частині другій статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У виправленій касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, зокрема рішення суду апеляційної інстанції від 19 травня 2021 року, повний текст якого складено 28 травня 2021 року, касаційна скарга подана 19 червня 2021 року.
Згідно з частинами першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Враховуючи, що повний текст постанови Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року складено 28 травня 2021 року, тридцятиденний строк, протягом якого може бути подана касаційна скарга, розпочався з 29 травня 2021 року, відповідно, закінчився - 27 червня 2021 року, однак, оскільки 27 червня 2021 року - вихідний день, 28 червня 2021 року - святковий день, такий строк за правилами частини третьої статті 124 ЦПК України закінчився 30 червня 2021 року.
Наведене свідчить, що ОСОБА_1 у межах тридцятиденного строку з дня складання повного судового рішення звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду, тому питання про поновлення цього строку не підлягає процесуальному вирішенню.
ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги, наведені в ухвалі Суду, заявником виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу № 641/7440/20 за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на постанови заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Панкратової Марії Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            В. В. Яремко