ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2608/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Зуєнка Д.П., розглянувши в  порядку письмового провадження справу за  апеляційною  скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  28 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до  Центрально-західного міжрегіонального  управління  з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визняння дій протиправними та зобов`язання вчинення дій,-  

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрально-західного міжрегіонального  управління  з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі по тексту також - відповідач.), в якому просив  :
- визнати протиправним дії Центрально-Західного міжрегіонального управління з  питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо відмови йому у підготовці та поданні до Головного управління юстиції Пенсійного фонду України в м. Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.3019 року, у відповідності до вимог статей  43  і  63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчальницького складу та деяких інших осіб» » із обов`язковим зазначенням відомостей про розмір додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру пенсії
- зобов`язати Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей  43  і  46 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчальницького складу та деяких інших осіб»  із обов`язковим зазначенням відомостей про розмір додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії позивача.
Позов позивач обґрунтував тим, що у зв`язку із набранням законної сили 05.03.2019 судовим рішенням у справі N 826/3858/18, яким було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2  постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 N 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"  (далі - постанова N 103) та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 N 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок N 45), зокрема щодо переліку видів грошового забезпечення, що обов`язково повинні включатися до довідки про розмір грошового забезпечення позивача (військового пенсіонера) та, які в подальшому повинні враховуватися пенсійним органом під час обчислення пенсії та під час проведення її перерахунку, а також щодо форми цієї довідки, відповідач повинен керуватись актами вищої юридичної сили, а саме положеннями статей  43  та  63 Закону N 2262-XII  та  статті 9 Закону N 2011-XII, які визначають перелік таких видів грошового забезпечення (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відтак відмова Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019, у зв`язку з тим, що урядом не приведено у відповідність підзаконні нормативно-правові акти (не внесені зміни у Порядок N 45 щодо форми довідки), є протиправною і такою, що порушує вимоги статей  3,  8,  9,  19,  22,  24,  46,  58,  124 Конституції України, пенсійне законодавство України.
Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва  від 28 квітня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку  з пропуском 6 місячного строку звернення до суду, який обчислено судом з дня отримання неперерахованої  пенсійної виплати . 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні  вимоги повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач з посиланням на законність і обгрунтованість судового рішення, просив залишити його без змін. 
У відповідності до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з  ст. 308    КАС України  справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , звернувшись до суду з позовом у лютому 2020 року, пропустив шестимісячний строк, визначений  ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) для звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки був обізнаний з квітня 2019 року про порушення свого права на отримання довідки про грошове забезпечення для здійснення перерахунку пенсії. При цьому суд керувався висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду від 31.03.2021у справі № 240/12017/19 та Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а.
Позивач у апеляційній скарзі обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції помилково застосував до його позовної заяви передбачені  ст. 123 КАС України  наслідки пропуску строку для звернення до суду.
Відповідач порушив вимоги законодавства щодо складання документів для перерахунку пенсії, що має наслідком неможливість реалізації передбаченого Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) права на виплату сум пенсії за минулий час у визначеному законодавством розмірі без обмеження строку.
Про порушення своїх прав він довідався у листопаді 2019 року. Покликається на висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19 та Великої Палати Верховного Суду -  у постанові   від 26.06.2020 року у справі  № 160/8324/19.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
У  статті 46 Конституції України  закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, включно, право на пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги.
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених статтями  22  та  64 Конституції України.
Водночас, право на судовий захист гарантується статтями  55  та  124 Конституції України.
Строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи (право на судовий захист) обмежується ч. 2  ст. 122 КАС України шестимісячним  строком, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Щодо питання застосування процесуальних строків у правовідносинах, що виникають з пенсійного забезпечення, Верховний Суд викладав свої висновки у постанові від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16-а, про таке:
«<…> Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з  Конституцією України  право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.
Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.
<…> при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.
<…>.
Системний аналіз [частини другої  статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"] даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає».
Відповідно до ч. 3  ст. 51 Закону № 2262-ХІІ  перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
У цій справі ОСОБА_1 оскаржує дії Центрально-західного міжрегіонального  управління  з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо невидачі виправленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Зазначене прямо впливає на соціальне забезпечення позивача щодо можливості отримання пенсії у більшому розмірі. Тому застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 2  ст. 122 КАС України, матиме наслідком неможливість реалізувати позивачем передбаченого  ст. 51 Закону № 2262-ХІІ  права на перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду  від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020.
Покликання суду на те, що строк звернення до суду слід обчислювати з дати набрання законної сили 05.03.2019 судовим рішенням у справі N 826/3858/18, яким було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2  постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 N 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"  (далі - постанова N 103) та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 N 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок N 45),  колегія суддів вважає помилковим, оскільки виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду.
Постанови Верховного Суду, на якій покликається суд першої інстанції, ухвалені у справах, що виникли з інших правовідносин, а тому є нерелевантними і не можуть застосовуватися у справі, що розглядається.
Статтею 320 КАС України   передбачено, що підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали судом першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Суд першої інстанції  фактично прийняв ухвалу про залишення позову без розгляду, помилково назвавши її рішенням, що не змінює її змісту. 
За викладених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу (рішення)  Окружного адміністративного суду міста Києва  від 28 квітня 2021 року скасувати, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.  243,  250,  311,  315,   320,  322,  325 КАС України, суд,-
                                                                                                                
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  28 квітня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст постанови виготовлено 29 липня 2021 року.
 
Головуючий суддя	Л.Т. Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків