ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року		Справа № 460/5532/20 пров. № А/857/9080/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Затолочного В.С., Курильця А.Р.
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіб Україна» про застосування заходів реагування, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіб Україна» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2021 року (суддя Нор У.М., м.Рівне, повний текст складено 3 лютого 2021 року), -
ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року Державна екологічна інспекція Поліського округу (далі – ДЕІ) звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіб Україна» (далі – ТОВ) про застосування заходів реагування до ТОВ шляхом часткової зупинки діяльності, а саме: заборонити (зупинити) експлуатацію брусовочного станка дискового (двухвального) WALTER TD 500, верстата обрізного багатопильного з дисковими пилами MJ45F, верстата для дошок торцювального двохстороннього поперечного обрізного, верстата двохстороннього повздовжнього обрізного для дошок, деревообробного багатопильного верстата з стрічковими пилами, верстата для торцювання пелетної заготовки СМТ-5, що знаходиться у приміщенні цеху переробки деревини за адресою АДРЕСА_1 (далі – Адреса) до моменту отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що судом не обґрунтовано обставин, яким чином та якими забруднюючими речовинами здійснюється забруднення навколишнього природного середовища з боку ТОВ та якими доказами це підтверджується.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
ДЕІ в судове засідання не надіслала свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідач, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що основним видом економічної діяльності ТОВ КВЕД 02.20 є лісозаготівля; КВЕД 16.10 лісопильне та стругальне виробництво; КВЕД 16.29 виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння тощо.
ДЕІ в період з 08.07.2019 по 19.07.2019 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища ТОВ, якою зафіксовано, відповідач використовуючи виробничі потужності розташовані ( знаходяться у приміщенні цеху переробки деревини) за Адресою проводить господарську діяльність з порушенням природоохоронного законодавства, що обмежується законом, а саме/ відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на брусовочний станок дисковий (двухвальний) WALTER TD 500, верстат обрізний багатопильний з дисковими пилами MJ145F, верстат для дошок торцювальний двосторонній поперечний обрізний, верстат двосторонній повздовжній обрізний для дошок, деревообробний багатопильний верстат з стрічковими пилами, верстат для торцювання палетної заготовки СМТ-5, про що складено від 19.07.2019 №6/6 (а.с.80-19).
Позивачем 19.07.2019 генеральному директору ТОВ Буйно Міхалу видано припис №616 з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища (далі – Припис; а.с.20-21).
Пунктом 4 Припису ТОВ необхідно отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (статті 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (далі – Закон №2707-XII).
В період з 01.06.2020 по 11.06.2020 ДЕІ проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ, а саме виконання вимог Припису (а.с.27-40).
В ході позапланової перевірки, встановлено та в акті перевірки від 11.06.2020 №291, що відповідачем не виконано пункт 4 Припису, а саме: ТОВ не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
11.06.2020 ДЕІ генеральному директору ТОВ Буйно Міхалу видано припис №291 з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища (далі – Припис-1) з вимогою, зокрема до 15.09.2020 отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (а.с.71).
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 10 Закону №2707-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.
Згідно статті 11 Закону №2707-XII викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
До першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.
Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об`єкт якого належить до другої групи, - десять років, об`єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Отже дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів гранично допустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) встановлено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі – Закон №877-V; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
За визначенням, наведеним у статті 1 вказаного Закону №877-V діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
За приписами частини першої статті 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №877-V виключно законами встановлюються, зокрема,:
- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;
- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);
- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;
- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;
- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Статтею 12 Закону №877-V встановлено, що господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту «в» частини першої статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі – Законом №1264-XII) до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.
Відповідно до частини третьої статті 50 Закону 1264-XII діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду.
При цьому завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною (стаття 1 Закону 1264-XII).
Відповідно до статті 3 цього ж Закону основними принципами охорони навколишнього природного середовища, зокрема, є: гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров`я людей; запобіжний характер заходів щодо охорони навколишнього природного середовища; обов`язковість оцінки впливу на довкілля.
Виходячи з системного аналізу положень наведених Законів в їх сукупності, застосування судом заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) обумовлено встановленням порушення вимог природоохоронного законодавства, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.
В такому разі тягар доказування наявності загрози життю та здоров`ю у зв`язку з порушенням вимог природоохоронного законодавства повністю покладається на орган державного нагляду.
Як на підставу для вжиття заходів реагування позивач посилається на факт виявлення порушень природоохоронного законодавства ТОВ, які відображено в актах перевірки від 19.07.2019 та 11.06.2020, невиконання вимог пункту 4 Припису, між тим, позивачем не надано достатніх та об`єктивних доказів на підтвердження існування реальної загрози життю та здоров`ю людей, навколишньому природному середовищу, та ймовірності настання негативних наслідків в разі невжиття визначених позивачем заходів реагування.
Не обґрунтовано також позивачем, в чому саме полягає загроза життю та здоров`ю людей при експлуатації ТОВ переліченого позивачем в позові технологічного обладнання, не надано доказів того, що саме вказаними виробничими потужностями здійснюються викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин, не розкрито змісту того, що конкретно може статися в разі невжиття заходів зупинення роботи цих виробничих потужностей відповідача (виробництва, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг), під час якої здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Суд першої інстанції в ході розгляду справи вказаних питань не з`ясував, задовольняючи позов обмежився лише цитуванням норм матеріального права.
При цьому, на вимогу апеляційного суду позивачем інформації, яка спростовувала наведені вище сумніви не надано.
Відповідно до частини першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено в установленому порядку наявності обставин, які зумовлюють застосування до позивача визначених в позові заходів реагування, отже підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіб Україна» задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 20 липня 2021 року.