ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року                                                         Справа № 924/595/18 (924/1295/20) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Савченко Г.І. 

секретар судового засідання Берун О.О. 

за участю представників сторін:
позивача: представник Водзінський О.В. - адвокат 
відповідача: представник Лозюк С.Ф. - адвокат 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області, ухваленого 23.02.2021 суддею Вибодовським О.Д. у м. Хмельницькому, повний текст складено        02.03.2021 у справі № 924/595/18 (924/1295/20)
за позовом Ліквідатора Фермерського господарства "Подільський аграрій-2014" Глеваського Віталія Васильовича 
до ОСОБА_1        
про визнання недійсними додаткових угод про припинення договорів суборенди земельних ділянок, скасування записів про припинення права
в межах справи про банкрутство № 924/595/18

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2021 у справі №924/595/18 (924/1295/20) позов задоволено.
1.2. Визнано недійсними додаткові угоди до договорів суборенди із застосуванням наслідків недійсності правочину щодо наступних земельних ділянок:
- 6825582300:04:015:0028, площа 1,6475 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Городищенська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №14 від 30.11.2015 року;
- 6825582300:04:005:0062, площа 21,6364 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Городищенська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №13 від 30.11.2015 року;
- 6825580500:04:004:0003, площа 42,2719 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Великорішнівська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №15 від 09.12.2015 року;
- 6825581300:04:041:0004, площа 13,0858 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Вербовецька с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №4 від 27.03.2014 року;
- 6825555300:03:017:0009, площа 4,3663 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Грицівська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №3 від 27.03.2014 року.
1.3. Скасовано записи про державну реєстрацію припинення права суборенди в ДРРП щодо земельних ділянок:
- 6825582300:04:015:0028, площа 1,6475 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Городищенська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. Індексний номер рішення 39709319, дата, час державної реєстрації -14.02.2018 08:53:19;
- 6825582300:04:005:0062, площа 21,6364 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Городищенська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. Індексний номер рішення 39708791, дата, час державної реєстрації -14.02.2018 09:34:05;
- 6825580500:04:004:0003, площа 42,2719 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Великорішнівська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. Індексний номер рішення 39709997, дата, час державної реєстрації -13.02.2018 11:18:54;
- 6825581300:04:041:0004, площа 13,0858 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Вербовецька с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. Індексний номер рішення 39709551, дата, час державної реєстрації -14.02.2018 08:47:44;
- 6825555300:03:017:0009, площа 4,3663 га, для ведення фермерського господарства, адреса: Грицівська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. Індексний номер рішення 39709105, дата, час державної реєстрації -14.02.2018 09:29:10.
1.3. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ліквідатора Фермерського господарства "Подільський аграрій - 2014р." Глеваського В.В. 4 204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорювані угоди підлягають визнанню недійсними з підстав, що визначені у частинах 1 та 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства оскільки, у результаті укладання цих правочинів боржник став неплатоспроможним, а виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало повністю або частково неможливим; боржник безоплатно відчужив право суборенди, як актив господарства.
2.2. Припинивши право користування вищезазначеними земельними ділянками, ФГ «Подільський аграрій-2014» втратило змогу користуватися ними. Як наслідок, отримувати майнову вигоду, за рахунок якої могла бути погашена заборгованість перед кредиторами.
2.3. Записи про державну реєстрацію припинення права суборенди в Державному реєстрі речових прав (ДРРП) щодо земельних ділянок скасовано, як похідну позовну вимогу.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач - ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно у якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2021 у справі №924/595/18 (924/1295/20); ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ліквідатора Фермерського господарства "Подільський аграрій - 2014р." Глеваського В.В.
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оспорюване рішення є незаконним і підлягає скасуванню з огляду на те, що суд допустив істотні порушення норм процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють дійсні права і обов`язки сторін у спірних правовідносинах і дійшов необґрунтованих висновків, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження наявних у справі доказів та без їх належної правової оцінки.
3.3. Щодо порушення норм процесуального права.
3.3.1. Апелянт наголошує, що за приписами ч.1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого. 
3.3.2. Ліквідатор звернувся до суду з позовною заявою, однак суд не відреагував за неналежність форми заяви ліквідатора і прийняв позовну заяву до розгляду. 
3.3.3. Згідно з ч.4 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу. Всупереч ч.4 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд Хмельницької області постановив рішення, чим порушив вимоги закону.
3.3.4. Крім того, резолютивна частина рішення Господарського суду Хмельницької області не відповідає вимогам ст.238 ГПК України. Зокрема з резолютивній частині рішення не зазначено, які додаткові угоди та до яких до договорів суборенди суд визнав недійсними, між ким ці угоди були укладені та де саме суд скасував записи про державну реєстрацію припинення права суборенди.
3.4. Щодо неправильного застосування норм матеріального права.
3.4.1. Ліквідатор Глеваський В.В. звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсними додаткових угод укладених 31.01.2018 між мною та ФГ "Подільський аграрій-2014", якими припинено договори суборенди наступних земельних ділянок: 6825582300:04:015:0028, площа 1,6475 га; 6825582300:04:005:0062, площа 21,6364 га; 6825580500:04:004:0003, площа 42,2719 га; 6825581300:04:041:0004, площа 13,0858 га; 6825555300:03:017:0009, площа 4,3663 га. Однак, оригінали спірних додаткових угод ліквідатор не надав і зазначив, що дані угоди в нього відсутні. Суд, не переконавшись в автентичності наданих копій оригіналам, вирішив справу по суті. Спірні додаткові угоди укладені до договорів суборенди №14-С від 21.12.2015; №13-С від 21.12.2015; №15-С від 21.12.2015; №1 від 01.09.2014; та №2 від 01.09.2014, проте дані договори суборенди позивач не надав і їх зміст суд не вивчав і не аналізував, тобто дійшов необґрунтованих висновків без всебічного, повного, об`єктивного дослідження обставин справи.
3.4.2. З позовної заяви ліквідатора та з його відповіді на відзив вбачається, що позивач просить суд задовольнити позов керуючись ст.ст. 42, 61 Кодексу України з процедур банкрутства без посилань на ст.215 ЦК України. У подальшому ліквідатор вказав додаткову підставу для визнання спірних угод недійсними, а саме ст. 215 ЦК України.
3.4.3. Згідно з частиною 3 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Ліквідатор заяви про зміну підстав позову не подавав, а його посилання у відповіді на відзив на відсутність рішення зборів засновників ФГ "Подільський аграрій - 2014" про укладання спірних угод не можуть розглядатися як підстава для визнання угод недійсними за ст.215 ЦК України, відповідно суд незаконно розглянув вимоги ліквідатора за ст.215 ЦК України.
3.4.4. Статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено спеціальні підстави, за наявності яких можливе визнання правочинів (договорів) недійсними у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора. Серед даних підстав відсутня така підстава як недійсність правочину з огляду на недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. 
3.4.5. Положення ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства не надають ліквідатору права звертатися до суду для визнання правочинів недійсними за ст.215 ЦК України, однак суд незаконно розглянув вимоги ліквідатора за ст.215 ЦК України. 
3.4.6. Рішення про недійсність спірних угод за ст.215 ЦК України суд мотивував тим, що відповідно до п.8.3 Статуту ФГ "Подільський аграрій-2014", до виключної компетенції Зборів засновників відноситься питання розірвання договорів оренди землі. Однак, суд залишив поза увагою те, що згідно п.2.8 Статуту ФГ "Подільський аграрій - 2014" засновником господарства та власником 100 статутного капіталу станом на 31 січня 2018 року був ОСОБА_3 . Наявність єдиного засновника ФГ "Подільський аграрій - 2014" виключає можливість і потребу в проведенні зборів засновників ФГ "Подільський аграрій - 2014", а безпосередні дії та рішення ОСОБА_3 і є рішенням вищого органу товариства в розумінні п.8.3 Статуту ФГ "Подільський аграрій - 2014".
3.4.7. 31 січня 2018 року ФГ "Подільський аграрій - 2014", в особі засновника ОСОБА_3 , уклало із апелянтом п`ять додаткових угод про припинення договорів суборенди земельних ділянок, а це свідчить про волевиявлення засновника на укладання додаткових угод до договорів суборенди, що не було враховано судом.
3.4.8. Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що дані угоди підлягають визнанню недійсними з підстав, що визначені у частинах 1 та 2 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства оскільки, у результаті укладання цих правочинів боржник став неплатоспроможним, а виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало повністю або частково неможливим; боржник безоплатно відчужив право суборенди, як актив господарства. 
3.4.9. Однак, обов`язковою умовою визнання правочинів недійсними за ч.1 ст.42 Кодексу України у цьому випадку е наявність завдання збитків боржнику або кредиторам. Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Суд взагалі не послався на докази, які засвідчують факт заподіяння збитків ФГ "Подільський аграрій - 2014" в результаті укладення спірних угод і незаконно застосував ч.1 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства.
3.4.10. У відповідності до ч. 2 ст. 42 Кодексу України з питань банкрутства, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора (незалежно від наявності факту нанесення збитків боржнику чи кредиторам, також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних, майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування. 
Проте, спірні земельні ділянки ніколи не належали ФГ "Подільський аграрій - 2014" на праві власності, тобто не являються майном боржника, що підтверджується договорами оренди і не заперечується ліквідатором. Відчуження майна передусім пов`язано з переходом права власності від одного суб`єкта до іншого, і не може детермінуватися як повернення майна орендодавцю. 
3.4.11. Укладеними додатковими угодами були розірвані договори суборенди землі. Будь-яких зобов`язань в результаті укладення спірних угод у фермерського господарства переді мною не виникло. Навпаки, в результаті укладення спірних угод у ФГ "Подільський аграрій - 2014" припинилися зобов`язання по сплаті орендної плати. 
Будь-яких доказів виникнення зобов`язань у ФГ "Подільський аграрій - 2014" перед апелянтом ОСОБА_1 в результаті укладених угод ліквідатор не надав. 
3.4.12. Відсутні докази і факти того, що внаслідок укладання спірних угод ФГ "Подільський аграрій - 2014" відмовилося від майнових вимог до мене. Належну оцінку вищевказаним вказаним обставинам суд не надав і за відсутністю доказів неправомірно застосував ч.2ст.42 Кодексу України з питань банкрутства.
3.4.13. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що спірні угоди боржник уклав договір із апелянтом ОСОБА_1 як із заінтересованою особою. 
Згідно правової конструкції ч.2 ст. 42 КУПБ такі правочини можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство. Отже, сам факт укладання таких правочинів не є єдиною і безумовною підставою визнання їх недійсними за заявою ліквідатора. В даному випадку підлягають дослідженню і оцінці саме обставини і причини укладання боржником правочинів з заінтересованою особою. 
3.4.14. Виходячи із обставин справи спірні угоди безальтернативно могли бути укладені виключно між апелянтом і ФГ "Подільський аграрій - 2014", оскільки стосуються розірвання договорів суборенди, які були укладені саме між мною як орендодавцем і ФГ "Подільський аграрій - 2014" як орендарем. Дані спірні угоди в силу закону не могли бути укладені іншими сторонами, а тому сам факт їх укладання за участі апелянта не є підставою для визнання їх недійсними.
3.4.15. В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що припинивши право користування вищезазначеними земельними ділянками, ФГ "Подільський аграрій-2014" втратило змогу користуватися ними. Як наслідок, отримувати майнову вигоду, за рахунок якої могла бути погашена заборгованість перед кредиторами. 
Однак, суд не навів докази, які б підтверджували цей умовивід. Не представляється за можливе зрозуміти, що мав на увазі суд під фразою "отримувати майнову вигоду" і чому це має бути підставою для задоволення позову в силу ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства. 
3.4.16. Зібрані по справі докази повністю спростовують вищезазначений висновок суду. На час розірвання договорів суборенди земельні ділянки не були засіяні сільськогосподарськими культурами і не могли принести будь-якого доходу фермерському господарству тобто вплинути на майновий стан боржника. Після розірвання спірних договорів суборенди у ФГ "Подільський аграрій - 2014" залишилися в користуванні на праві суборенди інші земельні ділянки розміром 226,9 га за договорами суборенди від 01.09.2014 та 22.09.2014 укладені з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, дані земельні ділянки не використовувалися ФГ "Подільський аграрій - 2014" за цільовим призначенням під керівництвом ліквідатора в 2018-2020 роках, що підтверджується листами ГУ статистики у Хмельницькій області. Тобто висновок суду базується на припущеннях і спростовуються наявними доказами.
3.5. У апеляційній скарзі апелянт наводить і інші доводи, у тому числі із покликанням на висновки Верховного Суду, а також звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що ліквідатор своїми діями щодо укладення 13.04.2020 угод про дострокове розірвання договорів суборенди з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засвідчує той факт, що земельні ділянки не можуть використовуватися боржником, однак всупереч цього звертається з позовом про визнання аналогічних угод недійсними, тобто діє суперечливо і недобросовісно, що не враховано судом першої інстанції.
3.6. У першому судовому засіданні представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги, та просять оспорюване рішення суду першої інстанції скасувати із прийняттям нового рішення, яким у позові відмовити.
3.7. Про те у другому судовому засіданні представник апелянта до початку судових дебатів надав письмове клопотання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.
3.7.1. Зазначеному клопотанню була надана оцінка у нарадчій кімнаті, у постанові позиція суду викладена у пунктах 8.35.-8.35.7. цієї постанови. 
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи, пояснення свідка.
4.1. 12.05.2021 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив (а.с.220-223, т.1) на апеляційну скаргу, відповідно у якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2021 у справі №924/595/18 (924/1295/20) без змін.
4.2. В судовому засіданні представник позивача підтримав письмові заперечення щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.  Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.
4.3. Заявлене представником позивача клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2021.
4.4. Представником відповідача подане письмове клопотання про закриття провадження у справі (пункт 3.7. цієї постанови), яке було розглянуте в нарадчій кімнаті та у задоволенні якого відмовлено (пункти 8.35.-8.35.7. цієї постанови). 
4.5. Інших заяв, клопотань до початку розгляду апеляційної скарги від учасників провадження у даній справі не надійшло.
4.6. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2021 у справі №924/595/18 (924/1295/20) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);
Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;
Кодекс України з процедур банкрутства;
Земельний кодекс України;
Закон України «Про фермерське господарство» (в редакції, яка діяла до 29.08.2014 - пункт 8.11. цієї постанови);
Закон України «Про фермерське господарство» (в чинній редакції);
Податковий кодекс України; 
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи №924/595/18(924/1295/20), ліквідатор Фермерського господарства "Подільський аграрій-2014" Глеваський Віталій Васильович звернувся із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними додаткових угод про припинення договорів суборенди земельних ділянок, скасування записів про припинення права.
7.3. Позов заявлений у межах справи про банкрутство № 924/595/18 за спільною заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілмар Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська", с.Оршівці, Кіцманського району, Чернівецької області до Фермерського господарства "Подільський аграрій-2014" про банкрутство.
7.3.1. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26.07.2018  порушено провадження у справі № 924/595/18 про банкрутство Фермерського господарства "Подільський аграрій-2014".
7.3.2. Постановою Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/595/18 від 13.03.2019 Фермерське господарство "Подільський аграрій-2014" визнано банкрутом. Розпочато ліквідаційну процедуру  на строк 12 місяців; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича.
7.3.3. Станом на день ухвалення оспорюваного рішення у справі  №924/595/18(924/1295/20), а також розгляду апеляційної скарги у межах даного апеляційного провадження, справа про банкрутство Фермерського господарства "Подільський аграрій-2014" знаходиться на стадії ліквідаційної процедури.
7.4. Обґрунтовуючи позов у справі №924/595/18(924/1295/20) про визнання недійсними додаткових угод про припинення договорів суборенди земельних ділянок, скасування записів про припинення права, позивач наголошує на тому, що у лютому 2018 на підставі додаткових угод (укладених 31.01.2018 між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Подільський аграрій-2014») припинено договори суборенди наступних земельних ділянок, які використовувалися для ведення фермерського господарства:
7.4.1. кадастровий номер   6825582300:04:015:0028, площа 1,6475 га, місцезнаходження: Городищенська сільська рада (с/р), Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №14 від 30.11.2015 року;
7.4.2. кадастровий номер 6825582300:04:005:0062, площа 21,6364 га, місцезнаходження: Городищенська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №13 від 30.11.2015 року;
7.4.3. кадастровий номер 6825580500:04:004:0003, площа 42,2719 га,  місцезнаходження: Великорішнівська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №15 від 09.12.2015 року;
7.4.4. кадастровий номер 6825581300:04:041:0004, площа 13,0858 га, місцезнаходження: Вербовецька с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №4 від 27.03.2014 року;
7.4.5. кадастровий номер 6825555300:03:017:0009, площа 4,3663 га, місцезнаходження: Грицівська с/р, Шепетівський р-н, Хмельницька обл. Підстава припинення - додаткова угода б/н від 31.01.2018р. до договору №3 від 27.03.2014 року.
7.5. Додаткові угоди, укладені 31.01.2018, тобто у межах трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство (26.07.2018); підлягають визнанню недійсними з підстав, що визначені у частинах 1 та 2  ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства  оскільки, у результаті укладання цих правочинів боржник став неплатоспроможним, а виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало повністю або частково неможливим; боржник безоплатно відчужив право суборенди, як актив господарства.
7.5.1. Припинивши право користування вищезазначеними земельними ділянками, Фермерське господарство «Подільський аграрій-2014» втратило змогу користуватися ними.
7.5.2.  Як наслідок, втратило змогу отримувати майнову вигоду, за рахунок якої могла бути    погашена заборгованість перед кредиторами.
7.6.  Як наслідок визнання додаткових угод недійсними, позивач просить також скасувати  записи у Державному реєстрі речових прав про припинення права на зазначені земельні ділянки (пункти 7.4.1.-7.4.5. цієї постанови).
7.7. У суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 заперечив проти підстав визнання недійними додаткових угод (ч.1 ст. 42 КУПБ), зазначивши, що обов`язковою умовою визнання правочинів недійсними у цьому випадку є наявність завдання збитків боржнику або кредиторам. Однак ні в розумінні статті 22 ЦК України, ні в розумінні статей 224-225 ГК України, збитків для підприємства-банкрута чи його кредиторам при укладенні додаткових угод нанесено не було.
7.7.1. Жодних доказів, які б засвідчували факт заподіяння збитків ФГ «Подільський аграрій - 2014», позивачем суду першої інстанції надано не було.
7.7.2. А це беззаперечно свідчить про відсутність підстав для визнання додаткових угод недійсними. 
7.8. За результатами розгляду позовних вимог арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича до ОСОБА_1 про визнання недійсними додаткових угод про припинення договорів суборенди земельних ділянок, скасування записів про припинення права місцевим господарським судом прийнято рішення, яким такі позовні вимоги задоволені.
7.8.1. Підстави, з яких позовні вимоги задоволені, зазначені апеляційним господарським судом у пунктах 2.1.-2.3. цієї постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, врахування та прийняття доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників сторін, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про її задоволення із скасування рішення суду першої інстанції у даній справі та ухвалення нового рішення про відмову у позові, виходячи з наступного.
8.2. Як зазначалося вище у даній постанові (пункт 7.3.1.) провадження у справі № 924/595/18 про банкрутство Фермерського господарства «Подільський аграрій-2014» порушено ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26.07.2018 під час дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
8.3. У межах дії цього Закону Господарським судом Хмельницької області ухвалено постанову про визнання боржника банкрутом із відкриттям ліквідаційної процедури (пункт 7.3.2.).
8.4. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8.5. 21 жовтня 2019 року введений в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII. 
У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.
8.6. Згідно ч. 2 (абзаци 1-3) ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
8.6.1. Частиною другою статті 7 цього Кодексу визначено підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника як сторони у такому спорі в межах справи про банкрутство. У такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.
8.6.2. При цьому належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів за вимогами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
8.6.3. Розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено в постановах ВП ВС від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах КГС ВС від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18).
8.6.4. Як свідчить системний аналіз частин першої, другої статті 7 КУзПБ, частини першої статті 41, статті 45 ГПК України, законодавець визначив, що в межах справи про банкрутство розглядаються спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених саме боржником (аналогічний висновок викладено в постанові КГС ВС від 09.06.2020 у справі № 910/3704/13).
8.7. В силу приписів ч. 1, ч. 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
8.8. Приписами ст. 45 ГПК України, визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
8.9. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 161 ГПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
8.10. Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств, як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України, врегульовані Законом України «Про фермерське господарство».
8.11. До даних спірних правовідносин (щодо отримання права на землю) у межах розгляду оспорюваного рішення у справі №924/595/18(924/1295/20) застосовуються положення Закону України «Про фермерське господарство», в редакції, яка діяла до створення та реєстрації Фермерського господарства (ФГ) «Подільський аграрій-2014».
8.11.1. Фермерське господарство «Подільський аграрій-2014» створене та зареєстроване як юридична особа 29.08.2014, що підтверджується номером запису: 16741020000001420 (відомості у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).
8.12. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», в редакції, яка діяла до створення та реєстрації ФГ «Подільський аграрій-2014» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
8.13. Матеріали справи №924/595/18(924/1295/20) містять договори оренди землі (а.с.9-30, т.1), зокрема і ті, які були укладені до моменту державної реєстрації ФГ «Подільський аграрій-2014»:
8.13.1. договір оренди землі №4 від 27.03.2014, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар), відповідно до якого орендар взяв в оренду земельну ділянку  площею 13,0858га Кад.ном. 6825581300:04:041:0004 (а.с.23-26, т.1);
8.13.2. договір оренди землі №3 від 27.03.2014, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар), відповідно до якого орендар взяв в оренду земельну ділянку  площею 4,3663га Кад.ном.6825555300:03:017:0009 (а.с.27-30, т.1).
8.14. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про фермерське господарство», в редакції, яка діяла до створення та реєстрації ФГ «Подільський аграрій-2014», після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.
8.14.1. Як зазначалося колегією суддів, державна реєстрація ФГ «Подільський аграрій-2014» здійснена 29.08.2014 (пункт 8.11.1. цієї постанови).
8.14.2. На момент створення та здійснення державної реєстрації Фермерського господарства «Подільський аграрій-2014» засновником виступив ОСОБА_1 . 
В силу приписів частини 1 статті 4 Закону України «Про фермерське господарство» він був головою фермерського господарства.
8.15. Після державної реєстрації ФГ «Подільський аграрій-2014» громадянином ОСОБА_1 були збільшені площі земельних ділянок, на яких здійснювалася діяльність фермерського господарства, шляхом укладення договорів оренди землі із (орендодавець):
8.15.1. договір оренди землі №13 від 30.11.2015, відповідно до якого орендар взяв в оренду земельну ділянку  площею 21,6364га Кад.ном. 6825582300:04:005:0062 (а.с.9-12, т.1);
8.15.2. договір оренди землі №14 від 30.11.2015, відповідно до якого орендар взяв в оренду земельну ділянку  площею 1,6475га Кад.ном.6825582300:04:015:0028 (а.с.13-16, т.1);
8.15.3. договір оренди землі №15 від 09.12.2015, відповідно до якого орендар взяв в оренду земельну ділянку  площею 42,2719га Кад.ном. 6825580500:04:004:0003 (а.с.17-20, т.1).
8.16. Таким чином у межах предмету спору мало місце отримання орендарем ОСОБА_1 від орендодавця - Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області 5 (п`яти) земельних ділянок (пункти 8.13.1.-8.13.2., 8.15.1.-8.15.3. цієї постанови).
8.17. У подальшому орендар ОСОБА_1 земельні ділянки (пункти 8.13.1.-8.13.2., 8.15.1.-8.15.3. цієї постанови) передав у суборенду для ФГ «Подільський аграрій-2014», про що були укладені відповідні договори суборенди земельної ділянки.
8.18. Оскільки предмет спору стосується визнання додаткових угод про припинення договорів суборенди земельних ділянок, позивач, в обґрунтування позову, зобов`язаний був надати копії тих договорів суборенди земельної ділянки, які припиняються за додатковою угодою, чого ним зроблено не було. Позивач обмежився лише витягами із Державного реєстру речових прав (а.с.31-40, т.1).
8.18.1. У свою чергу суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність договорів суборенди у матеріалах справи, вирішивши спір без дослідження обставин, що призвели до припинення останніх.
8.18.2. Судом апеляційної інстанції, усуваючи допущені місцевим господарським судом порушення норм процесуального права, витребувано у представника відповідача ОСОБА_1 засвідчені копії договорів суборенди земельних ділянок (оскільки представник арбітражного керуючого зазначив, що його довіритель таких договорів йому не надав).
8.18.3. Надані копії договорів суборенди, які стосуються спірних правовідносин, судом апеляційної інстанції долучені до матеріалів справи (а.с.230-247, т.1).
8.19. Між орендарем ОСОБА_1 та суборендарем ФГ «Подільський аграрій-2014» укладено:
8.19.1. договір суборенди земельної ділянки №1 від 01.09.2014 щодо земельної ділянки площею 13,0858га Кад.ном. 6825581300:04:041:0004 (а.с.231-232, т.1);
8.19.2. договір суборенди земельної ділянки №2 від 01.09.2014 щодо земельної ділянки площею 4,3663га Кад.ном.6825555300:03:017:0009 (а.с.235-236, т.1);
8.19.3. договір суборенди земельної ділянки №13-с від 21.12.2015 щодо земельної ділянки площею 21,6364га Кад.ном. 6825582300:04:005:0062 (а.с.239-240, т.1);
8.19.4. договір суборенди земельної ділянки №14-с від 21.12.2015 щодо земельної ділянки площею 1,6475га Кад.ном.6825582300:04:015:0028 (а.с.242-243, т.1);
8.19.5. договір суборенди земельної ділянки №15-с від 21.12.2015 щодо земельної ділянки площею 42,2719га Кад.ном. 6825580500:04:004:0003 (а.с.245-246, т.1).
8.20. Зазначені у пунктах 8.19.1.-8.19.5. земельні ділянки були передані від орендаря до суборендаря на підставі актів прийому передачі (а.с.233,237,241,244,247, т.1).
8.21. Укладені договори суборенди (у межах спірних правовідносин) за своїми істотними умовами не суперечать укладеним договорам оренди землі ні щодо об`єкта оренди, ні щодо цільового призначення, ні щодо строку оренди, ні щодо грошової оцінки, ні щодо орендної плати, тощо.
8.22. Кожен із укладених договорів суборенди землі (пункти 8.19.1.-8.19.5. цієї постанови) містить положення (пункт 12.8.1. кожного окремо взятого договору) про його припинення шляхом розірвання за взаємною згодою сторін.
8.23. 31 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Подільський аграрій-2014» укладено додаткові угоди до договору суборенди земельної ділянки, відповідно до яких сторони домовилися на підставі п.12.8.1. договору суборенди припинити за взаємною згодою дію
8.23.1. договору суборенди земельної ділянки №1 від 01.09.2014 (щодо земельної ділянки площею 13,0858га Кад.ном. 6825581300:04:041:0004) - а.с.44, т.1;
8.23.2. договору суборенди земельної ділянки №2 від 01.09.2014 (щодо земельної ділянки площею 4,3663га Кад.ном.6825555300:03:017:0009) - а.с.45, т.1;
8.23.3. договору суборенди земельної ділянки №13-с від 21.12.2015 (щодо земельної ділянки площею 21,6364га Кад.ном. 6825582300:04:005:0062) - а.с.42, т.1;
8.23.4. договору суборенди земельної ділянки №14-с від 21.12.2015 (щодо земельної ділянки площею 1,6475га Кад.ном.6825582300:04:015:0028) - а.с.41, т.1;
8.23.5. договору суборенди земельної ділянки №15-с від 21.12.2015 (щодо земельної ділянки площею 42,2719га Кад.ном. 6825580500:04:004:0003) - а.с.43, т.1.
8.24. Арбітражний керуючий - ліквідатор Глеваський В.В. у позовній заяві зазначає, що уклавши такі додаткові угоди, ФГ «Подільський аграрій-2014» втратило змогу користуватися ними, що у свою чергу призвело до втрати отримувати майнову вигоду, за рахунок якої могло у певній мірі погасити заборгованість перед кредиторами.
8.25. Як на додаткову підставу визнання правочинів недійсними покликається на частини 1-2 статті 42 КУПБ, а також вважає ОСОБА_1 заінтересованою особою стосовно ФГ «Подільський аграрій-2014».
8.26. Суд першої інстанції погодився із доводами ліквідатора ФГ «Подільський аграрій-2014» Глеваського В.В. та задоволив позов у повному обсязі.
8.27. Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
8.28. Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність резолютивної частини оспорюваного рішення Господарського суду Хмельницької області вимогам ст.238 ГПК України.
8.28.1. Відповідно до частини 1 статті 238 ГПК України рішення суду складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.
8.28.2. У резолютивній частині рішення зазначаються (частина 5 статті 238 ГПК України):
1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;
2) розподіл судових витрат;
3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;
4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.
8.28.3. Звертаючись із позовом про визнання недійсними Додаткових угод, позивач зобов`язаний був розмежувати позовні вимоги щодо кожної Додаткової угоди окремо, та у прохальній частині своєї позовної заяви чітко зазначити, яка Додаткова угода підлягає визнанню недійсною (найменування угоди, дата угоди, детальна її ідентифікація щодо кожної спірної земельної ділянки, тощо).
8.28.4. Такий висновок суду апеляційної інстанції кореспондується із нормою пункту 4 частини 3 статті 162 ГПК України та правовим висновком, наведеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2020 у справі 924/196/19.
8.28.5. Суд першої інстанції, на стадії попереднього засідання, зобов`язаний був звернути увагу на порушення позивачем вимог частини 3 статті 162 ГПК України.
8.28.6. Як наслідок, за результатами розгляду позовних вимог, суд першої інстанції зобов`язаний у резолютивній частині надати остаточну відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.
8.28.7. У даному випадку місцевий господарський суд обмежився копіюванням до резолютивної частини оспорюваного рішення тексту прохальної частини позовної заяви, не надавши остаточної відповіді щодо кожної окремої із вимог.
8.29. Щодо підстав визнання Додаткових угод недійсними.
8.29.1. Як убачається із позовної заяви ліквідатора та з його відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити позов керуючись ст.ст. 42, 61 Кодексу України з процедур банкрутства без жодних посилань на норми цивільного законодавства, зокрема статтю 215 ЦК України.
8.29.2. Лише після ознайомлення із відзивом відповідача позивачем (його представником) було наведено додаткову підставу визнання угод недійсними - статтю 215 ЦК України.
8.29.3. Жодних заяв у встановлений процесуальним законом строк про зміну предмету позову чи підстав, з яких його заявлено, ліквідатор Глеваський В.В. суду першої інстанції не надав.
8.29.4. Згідно із частиною 3 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
8.29.5. Стаття 42 КУзПБ встановлює специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні винятково для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Зважаючи на сферу регулювання КУзПБ загалом, стаття 42 цього Кодексу є спеціальною щодо установлених ЦК України загальних підстав для визнання правочинів недійсними. Тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні винятково для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.
Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, спрямованою на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів (правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі N 923/1297/14).
8.29.6. Статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено спеціальні підстави, за наявності яких можливе визнання правочинів (договорів) недійсними у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора. 
8.29.7. Положення статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства не надають ліквідатору права звертатися до суду для визнання правочинів недійсними із підстав, визначених статтею 215 ЦК України.
8.29.8. Поряд з тим застосування приписів статті 215 ЦК України є виправданим за умови, що оспорюваний правочин не відповідає критеріям розумності, не має на меті добросовісне виконання зобов`язань, а фактично спрямований на зменшення розміру активів боржника (ліквідаційної маси) - (правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі N 923/1297/14).
8.29.9. У даному випадку в оспорюваному рішенні місцевий господарський суд, із посиланням на статтю 215 ЦК України мотивував тим, що, відповідно до п.8.3 Статуту ФГ «Подільський аграрій-2014», до виключної компетенції Зборів засновників відноситься питання розірвання договорів оренди землі. 
8.29.10. Проте суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що позивач у своїй позовній заяві не наводив взагалі та не обґрунтовував підставу визнання недійсним додаткових угод із посиланням на порушення вимог Статуту ФГ «Подільський аграрій - 2014».
8.30. Щодо визнання недійсними Додаткових угод з підстав, що визначені у частинах 1 та 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
8.30.1. Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що дані угоди підлягають визнанню недійсними з підстав, що визначені у частинах 1 та 2 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства оскільки, у результаті укладання цих правочинів боржник став неплатоспроможним, а виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало повністю або частково неможливим; боржник безоплатно відчужив право суборенди, як актив господарства. 
8.30.2. Однак, обов`язковою умовою визнання правочинів недійсними за частиною 1 статті 42 КУПБ у цьому випадку є наявність завдання збитків боржнику або кредиторам. 
8.30.3. Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
8.30.4. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
8.30.5. ГК України збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрату або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (стаття 224 ГК України). 
8.30.6. Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. 
8.30.7. При цьому, згідно з вимогами частини другої статті 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем. Необхідною умовою є наявність усіх чотирьох складових правопорушення, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. 
8.30.8. При доведенні збитків потрібно також брати до увагу статтю 74 ГПК України. 
8.30.9. Матеріали справи не містять жодних доказів нанесення банкруту збитків шляхом укладення п`яти Додаткових угод до Договорів суборенди земельних ділянок (пункти 8.23.1.-8.23.5.).
8.30.10. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що припинення договорів суборенди землі негативно вплинули на господарську діяльність банкрута, адже за рахунок обробітку землі (передпосівна, засівання/засадження сільськогосподарських культур, їх подальший збір) та подальшої реалізації сільськогосподарської продукції банкрут зміг здійснити (хоча б частково) оплату грошових вимог кредиторів. Про це наголошувалося і у суді першої інстанції.
8.30.11. Проте жодних доказів в обґрунтування таких тверджень суду першої інстанції зі сторони позивача надано не було.
8.30.12. Навпаки, матеріали справи підтверджують, що Звіту про посівні площі  сільськогосподарських культур, Звіту про реалізацію продукції сільського господарства, Звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур банкрут у 2020 році до органів статистики не подавав (а.с.162, т.1).
8.30.13. Адже окрім земельних ділянок, які є предметом спору у даній справі, банкрут користувався і іншими земельними ділянками - у ФГ «Подільський аграрій - 2014» залишилися в користуванні на праві суборенди інші земельні ділянки площею 226,9 га за договорами суборенди від 01.09.2014 та 22.09.2014 укладені з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.144-145, 147-148, 150-151, 153-154, 156-157, 159-160, т.1), на яких також не здійснював сільськогосподарської діяльності.
8.30.14. Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що після винесення постанови про визнання банкрутом одної діяльності по обробітку землі банкрут не здійснював.
8.30.15. Та й в силу закону будь-яку господарську діяльність банкрут - ФГ «Подільський аграрій-2014»здійснювати не міг.
8.30.15.1. Як зазначалося у даній постанові вище (пункт 7.3.2.), ФГ «Подільський аграрій-2014» визнано банкрутом відповідно до приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
8.30.15.2. Абзацом 1 частини 1 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.
8.30.15.3. Таким чином з 13.03.2019 господарська діяльність ФГ «Подільський аграрій-2014» закінчена, що унеможливлює використання банкрутом спірних орендованих земельних ділянок. 
8.30.15.4. Розірвання спірних угод не наддає можливість ФГ «Подільський аграрій - 2014» права користування земельними ділянками, оскільки в силу закону господарська діяльність ФГ «Подільський аграрій - 2014» закінчена, договори суборенди мають бути припинені, а земельні ділянки повернуті орендарю. 
8.30.15.5. Суд дані норми законодавства не врахував і зробив невірний висновок, що визнання спірних угод недійсними відновлює права боржника по використанню земельних ділянок.
8.30.15.6. Усвідомлюючи, що подальше утримання інших земельних ділянок (які перебували у суборенді від інших орендарів) на правах суборенди (які залишилися у користуванні банкрута після укладення оспорюваних правочинів) призведе до збільшення збитків (зокрема, у формі орендної плати орендарям), ліквідатор Глеваський В.В. уклав угоди про дострокове розірвання договорів суборенди земельних ділянок, які були укладені із орендарями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с.146, 149, 152, 155, 158, 161, т.1). 
8.30.15.7. У цьому випадку правомірність угод про дострокове розірвання договорів суборенди земельних ділянок ліквідатором Глеваським В.В. не оспорюється та під сумнів не ставиться.
8.31. У відповідності до частини 2 статті 42 Кодексу України з питань банкрутства, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора (незалежно від наявності факту нанесення збитків боржнику чи кредиторам, також з таких підстав: 
- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних, майнових вимог; 
- боржник уклав договір із заінтересованою особою; 
- боржник уклав договір дарування. 
8.31.1. Слід зауважити, що спірні земельні ділянки ніколи не належали ФГ «Подільський аграрій - 2014» на праві власності, тобто не являються майном боржника, що підтверджується договорами оренди землі та договорами суборенди і не заперечується ліквідатором. 
8.31.2. Відчуження майна передусім пов`язано з переходом права власності від одного суб`єкта до іншого, і не може жодним чином ототожнюватися як повернення майна орендодавцю.
8.31.3. Укладеними оспорюваними Додатковими угодами були розірвані договори суборенди землі. 
8.31.4. Будь-яких зобов`язань в результаті укладення оспорюваних угод у фермерського господарства (суборендар) перед ОСОБА_1 (орендарем) не виникло. 
8.31.5. Навпаки, в результаті укладення оспорюваних угод у ФГ «Подільський аграрій - 2014» припинилися зобов`язання по сплаті орендної плати, які сумарно за рік (по п`яти договорах суборенди) становили 83950,92грн. 
8.32. Щодо укладення спірних угод боржником із ОСОБА_1 , як із заінтересованою особою.
8.32.1. Згідно правової конструкції частини 2 статті 42 КУПБ такі правочини можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
8.32.2. Діяльність фермерського господарства насамперед визначається його специфікою створення та подальшої господарської діяльності членами фермерського господарства.
8.32.3. Відповідно, законодавець у Кодексі України з процедур банкрутства передбачив особливості банкрутства фермерського господарства.
8.32.4. А оскільки на момент створення ФГ «Подільський аграрій - 2014» існувала редакція Закону України «Про фермерське господарство», за якою до моменту державної реєстрації громадянину, який виявив намір ведення фермерського господарства, в обов`язковому порядку  потрібно було отримати земельну ділянку на правах договору оренди для подальшого її використанням фермерським господарством, то у такому випадку такий громадянин завжди був заінтересованою особою по відношенню до фермерського господарства у розумінні приписів закону щодо використання землі.
8.32.5. Виходячи із обставин даної справи та вимог чинного законодавства (на момент створення ФГ «Подільський аграрій - 2014») оспорювані угоди могли бути укладені виключно між орендарем ОСОБА_1 та суборендарем ФГ «Подільський аграрій - 2014», оскільки стосуються розірвання договорів суборенди, які були укладені саме між ОСОБА_1 як орендодавцем і ФГ «Подільський аграрій - 2014» як орендарем. 
8.32.6. У позовних вимогах позивач зазначає, що правочин (стосується оспорюваних угод) укладено із ОСОБА_1 , який являвся власником та директором ФГ «Подільський аграрій - 2014», тобто заінтересованою особою.
8.32.7. За цим твердженням кожна окрема Додаткова угода, що оспорена ліквідатором Глеваським В.В. мала бути укладена між орендарем ОСОБА_1 та уповноваженою особою ФГ «Подільський аграрій - 2014» Дячуком М.М.
8.32.8. Однак таке твердження позивача є безпідставним, оскільки у кожній окремій Додатковій угоді, яка оскаржена позивачем, зазначено уповноваженою особою від ФГ «Подільський аграрій - 2014» Сидорчука О.В.
8.32.9. Відповідно до пункту 2.8. Статуту ФГ «Подільський аграрій - 2014» засновником господарства та власником 100 статутного капіталу станом на 31 січня 2018 року був ОСОБА_3 (а.с.111-121, т.1), а не ОСОБА_1 .
8.33. Як вбачається зі змісту пункту 3 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства наслідками визнання недійсним правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника є обов`язок контрагента боржника повернути майно в ліквідаційну масу.
8.33.1. Тобто, єдиною метою визнання правочину недійсним в процедурі банкрутства є наповнення ліквідаційної маси боржника для проведення розрахунків з кредиторами.
8.33.2. Відповідно до ч.1 ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства до складу ліквідаційної маси банкрута включаються усі види майнових активів (майно та майнові права), які належать йому на праві власності або господарського відання.
8.33.3. Згідно п.7 ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.
8.33.4. Як підтверджується письмовими доказами, наявними у даній справі, право суборенди спірних земельних ділянок не належало банкруту на праві власності або праві господарського відання, а тому не могло і не може бути в складі ліквідаційної маси ФГ «Подільський аграрій-2014».
8.33.5. У даному випадку Господарський суд Хмельницької області положення п.3 ст.42 та ч.1 ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства не застосував, а послався на п.п. 14.1.12 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого актив з права користування - визнаний орендарем згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності актив, який представляє право орендаря використовувати базовий актив протягом строку оренди.
8.33.6. При цьому суд першої інстанції не звернув увагу, що вказана норма Податкового кодексу України була доповнена Законом України № 2628-VIII від 23.11.2018 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», тобто після укладення оспорюваних Додаткових угод, та стосувалася виключно адміністрування податків і зборів.
8.33.7. Статтею 1 Податкового кодексу України визначено сфера дії, за якою Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства».
8.34. Статтею 141 Земельного кодексу України закріплено виключний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.
8.34.1. Серед вказаного переліку відсутня така підстава припинення користування земельною ділянкою як відчуження права оренди земельної ділянки.
8.34.2. Так як право оренди (у даному випадку земельної ділянки) не може бути відчужене орендарем, оскільки таке право належить лише власнику земельної ділянки, то відповідно право суборенди земельної ділянки не може бути передано до ліквідаційної маси банкрута, що і не передбачено Кодексом України з процедур банкрутства.
8.34.3. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 291/1509/18 зроблено висновок, що згідно з договором оренди орендар отримує право володіння і користування земельною ділянкою як річчю, але до нього не переходить речове право на оренду.
8.35.  Щодо заявленого представником позивача клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є фізичною особою і не може бути відповідачем в рамках господарського судочинства.
8.35.1. Судом апеляційної інстанції у даній постанові (пункти 8.5.-8.6.4.) зверталася увага на те, що із дня введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.
8.35.2. Справа №924/595/18 про банкрутство ФГ «Подільський аграрій-2014» перебуває на стадії ліквідації.
8.35.3. Частиною другою статті 7 цього Кодексу визначено підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника, як сторони у такому спорі, в межах справи про банкрутство. 
8.35.4. При цьому належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство позивача. 
8.35.5. Не лише розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи, а й в межах справи про банкрутство розглядаються спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених саме боржником (аналогічний висновок викладено в постанові КГС ВС від 09.06.2020 у справі № 910/3704/13).
8.35.6. При цьому розгляд майнових спорів чи спорів про визнання недійсними правочинів здійснюється господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, не залежно від суб`єктного складу учасників.
8.35.7. За таких обставин у задоволенні клопотання від 17.06.2021 (а.с.11-12, т.2) представника апелянта ОСОБА_6 про закриття провадження у справі слід відмовити.
8.36. З огляду на вищевикладені обставини, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.07.2020 у справі №924/595/18(924/1295/20) скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення з підстав, передбачених п.3, 4 ч.1 ст.277 ГПК України.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2021 у справі №924/595/18 (924/1295/20), сплатив квитанцією № N1D7A5062M1327 від 19.03.2021 судовий збір у сумі 6306,00 гривень - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".
10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.3. З урахуванням висновку Північно-західного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідачу підлягають відшкодуванню витрати, понесені ним по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги за рахунок позивача.
10.4. Видачу наказу про стягнення судових витрат із позивача на користь відповідача слід доручити Господарському суду Хмельницької області.
11. Проголошення рішення та виготовлення повного тексту.
11.1. За результатами розгляду апеляційної скарги Північно-західним апеляційним господарським судом після виходу із нарадчої кімнати проголошено вступну та резолютивну частину процесуального рішення в порядку статті 283 ГПК України.
11.2. Судом апеляційної інстанції роз`яснено сторонам, що враховуючи складність справи, як виняткового випадку, та враховуючи участь судді у інших справах, що впливає на навантаженість, складання повної постанови у даній справі буде відкладено на строк не більше 10 днів із дня закінчення розгляду справи на підставі частини 6 статті 233 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 233, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 19.03.21р. задоволити. 
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року у справі № 924/595/18 (924/1295/20)  скасувати. Прийняти нове рішення.
В позові відмовити.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №924/595/18 (924/1295/20) повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "05" липня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.