01.07.21
22-ц/812/1272/21
Провадження № 22-ц/812/1272/21 Доповідач апеляційної інстанції - Данилова О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2021 року  м. Миколаїв
                                                                            справа № 490/1845/17
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого Данилової О.О.,
суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,
переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення сторін                               (у письмовому провадженні) цивільну справу за позовом 
акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 
до ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості
за апеляційною скаргою
акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 14 травня 2021 року суддею Саламатіним О.В. в приміщенні цього ж суду (дата складення повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позивач зазначав, що 6 липня 2012 року ОСОБА_1  підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підтвердивши своїм підписом, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5 880 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань у ОСОБА_1 виникла заборгованість. Зменшивши позовні вимоги (а.с.99), банк просив стягнути з відповідача станом на 30 вересня 2020 року 24065,25 грн. кредитної заборгованості, з яких 5876,13 грн. заборгованість за кредитом (тілом), 13052,22 грн. заборгованость за відсотками та 5236,90 грн. пені.
Відповідач ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи через оголошення на веб-сайті Судової влади України, участі в судових засіданнях не приймав, відзиву на позовну заяву не надав.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просив рішення скасувати та задовольнити позов. Апелянт посилався на те, що суд першої інстанції дав неналежну оцінку наданим доказам, а саме безпідставно дійшов висновку про недоведеність укладення кредитного договору. Суд не звернув належної уваги на особливості отримання кредитних коштів з застосуванням платіжної картки та надані банком первинні банківські документи (витяг з особового рахунку), не дав оцінку частковому виконанню відповідачем кредитних зобов`язань за договором та інше. До того ж ОСОБА_1 не заперечував своїх обов`язків та не оспорював загальної заборгованості.
Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідач  ОСОБА_1 , повідомлений про апеляційний розгляд справи в порядку частини 11 статті 128 ЦПК, не скористався. 
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику сторін.
     Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності банком факту існування між сторонами кредитних правовідносин, оскільки анкета-заява від 20 січня 2012 року не містить відомостей про укладення відповідачем кредитного договору в розмірі та на умовах, зазначених у позові. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки банком не доведено укладення кредитного договору між сторонами 6 липня 2012 року.
Проте, не з усіма висновками суду можна погодитися.
Так, згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 624 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад.»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Особливістю карткового рахунку є те, що операції за таким рахунком можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток, які є електронним платіжним засобом у вигляді емітованої банком пластикової картки. Кредитною карткою є платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом (пункти 1.1.1.62 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, далі – Умови). 
Платіжні картки випускаються на строк, визначений банком для відповідного типу картки та категорії клієнта. Строк дії платіжної картки зазначається на самій картці, яка є дійсною до останнього дня зазначеного на ній місяця відповідного року включно. 
Враховуючи ці особливості кредитування шляхом відкриття карткового рахунку з встановленням ліміту на платіжну картку, можна дійти висновку що строк дії кредитного договору залежить від строку дії платіжної картки або/та строку кредитного ліміту. За таким договором обов`язок повернення кредиту в повному обсязі виникає зі спливом останнього дня місяця дії картки.
Виписки з банківського рахунку містять інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача – баланс станом на дату укладення кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції)
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і податкових документах, віднесені, зокрема, виписки банків.
Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 5 розділу УІІ постанови від 5 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів»).

Судом встановлено, що 20 січня 2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі – Умови) (а.с.9). 
Бланк заяви містить позначення, що позичальник згоден з тим, що його заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Позичальник ознайомився та згоден з Умовами, а також Тарифами, які були йому надані в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов, а також регулярно знайомитись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 (розділ 2.1.1 кредитні карти) Умов і правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата отримання клієнтом карти (а.с. 28 зворот).
6 липня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до жовтня 2015 року (а.с.72). 
З 7 липня 2012 року відповідач використовував кредитні кошти та частково сплачував щомісячні платежі. 
Суду надано витяг з особового рахунку ОСОБА_1 , який містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача – баланс станом на дату укладення кредитного договору (6 липня 2012 року), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції) (а.с.67-70).
До суду не надходило будь-яких заперечень від ОСОБА_1 щодо неузгодження з ним ціни договору (розміру процентної ставки), умов відповідальності за порушення зобов`язань, а також щодо не ознайомлення його з Умовами та Тарифами банку на час укладення договору.
Отже, підстав для застосування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17), апеляційний суд не вбачає.
Позивач надав суду і витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містять умови кредитування, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", які деталізують умови кредитування за кредитними картами, в тому числі карткою «Універсальна».
Діючі на той час Тарифи за карткою «Універсальна» передбачали базову процентну ставку – 2,5% на місяць, за тратами, здійсненими з 1 вересня 2014 року – 2,9% на місяць, з 1 квітня 2015 року – 3,6% на місяць. 
Тарифами також передбачені умови відповідальності позичальника у вигляді неустойки (пені та штрафу).
Кредитний ліміт  ОСОБА_1  неодноразово змінювався від  300 грн. до 8000 грн. (а.с.71).
Встановлені обставини дають підстави для висновку про те, що на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 від 20 січня 2012 року між ним та банком виникли кредитні правовідносини з дати отримання ним картки, а саме з 6 липня 2012 року, зміст яких визначається підписаною позичальником заявою-анкетою від 20 січня 2012 року, Умовами та Тарифами.
Одночасне посилання банку на Договір від 6 липня 2012 року, укладений на підставі анкети-заяви від 20 січня 2020 року, не впливає на обсяг обов`язків ОСОБА_1 та не порушує його права.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність кредитних відносин між сторонами зроблено без оцінки в сукупності всіх інших обставин, зазначених вище, а тому не може вважатись цілком законним та обґрунтованим. 

За розрахунком банку (уточненим) заборгованість ОСОБА_1 станом на 31 січня 2021 року складає 24 065,25грн., з яких 5876,13 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13052,22 грн. – за простроченими відсотками, 5136,90 грн. – пеня.
Враховуючи, що факт узгодження сторонами ціни кредитного договору (кредитного ліміту та розміру процентної ставки за тарифами) не спростовано, апеляційний суд вважає встановленими підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту та заборгованість за процентами, що відповідає характеру встановлених правовідносин, умовам Договору, Тарифам та положенням статей 526,1048,1054 ЦК.
Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування, а права та інтереси позивача у цих правовідносинах (поза межами строку дії угоди) забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК.
Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18.
Отже, банк набув право на отримання процентів в межах строку дії Договору, який відповідає строку дії останньої кредитної картки, отриманої ОСОБА_1 , а саме до кінця жовтня 2015 року.
При цьому апеляційний суд не може взяти до уваги розрахунок (уточнений) за процентами (13052,22 грн.), наданий суду першої інстанції (а.с.100-108).
За цим розрахунком заборгованість за процентами станом на 30 вересня 2020 року складає 633 888,90 грн.(а.с.107зворот), а з 1 жовтня 2020 року складає 13 052,22 грн. Отже, ці нарахування є суперечливими.
До того ж, розрахунок безпідставно проведено за збільшеною процентною ставкою з застосуванням коефіцієнта «2», який не передбачено Тарифами. 
При цьому, наданий банком розрахунок свідчить, що заборгованість за процентами щомісячно нараховувалась не на залишок отриманих коштів, а на загальну заборгованість за весь попередній період, що не передбачено умовами Договору та Умовами та Правилами.
Розрахунок заборгованості за процентами, проведений за програмним забезпеченням КБ «ПриватБанк» відповідно до умов, передбачених Умовами, Тарифами та Договором, за період до 30 жовтня 2015 року (строк дії картки) свідчить про те, що така заборгованість складає 4 397,97 грн.. (а.с152-154).
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню загальна заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом (5876,13 грн.) та заборгованість за процентами (4 397,97 грн.), а всього 10 274,41 грн. 
Водночас, суд не вбачає достатніх підстав для стягнення на користь банку пені. За наданим банком розрахунком пені станом на 30 вересня 2020 року, вона складає 7099,83 грн.(а.с.107зворот, стовбець 14), на 1 жовтня 2020 року -627 936,51 грн. (а.с.108, стовбець 24), а з 16 жовтня 2020 року – 5136,9 грн.
До того ж з розрахунку вбачається, що нарахування пені з червня 2013 року здійснювалось один раз на місяць в сумі 50 або 100 грн., що не відповідає правилам нарахування пені за Умовами та Тарифами. 

Згідно зі статтею 141 ЦПК підлягає перерозподілу і судовий збір, який підлягає відшкодуванню банку пропорційно задоволеним вимогам. 
Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви складає 1 600 грн. при поданні апеляційної скарги 2400 грн. 
Пропорційно задоволеним вимогам від ціни позову (24 065,25грн. ) відшкодуванню банку підлягає 683,10 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, та 1 024,65 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги. 
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 6 липня 2012 року станом на 31 січня 2021 року в розмірі 10 274,41 грн. та 683,10 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1024,65 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Головуючий О.О.Данилова
Судді:  В.В.Коломієць
Н.О.Шаманська

…………………
повну постанову складено 1 липня 2021 року